УХВАЛА

22 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  912/2404/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Дроботової      Т. Б.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1  
на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025      
у справі за позовом  ОСОБА_1 
до Знам`янської міської ради Кіровоградської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача  ОСОБА_2 
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
про визнання незаконними та скасування рішень, стягнення 1 225 694,32 грн збитків та 150 000,00 грн моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:
22.05.2025 (подано 21.05.2025 через підсистему «Електронний суд») до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1  (далі - скаржник) на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі № 912/2404/23.
За наслідками перевірки матеріалів цієї касаційної скарги, суд залишає її без руху з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За приписами підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4  Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023 становить 2 684,00 грн.
За змістом підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду необхідно сплатити 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (стаття 6 Закону України "Про судовий збір").
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при подачі до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22).
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо: визнання незаконним та скасування рішення Знам`янської міської ради № 499 від 21.10.2016 «Про вилучення земельної ділянки по вул. Привокзальній між будинками № 1 та № 11» та стягненні збитків (упущеної вигоди) у сумі 1 181 500,00 грн, збитків в розмірі 44 194,32 грн, які позивач сплатила згідно постанови Третього апеляційного суду від 28.06.2022 у справі № 340/4597/20, моральної шкоди в розмірі 150 000,00 грн. Всього у розмірі 1   375   694,32 грн.  
Отже, предметом спору у цій справі є 3 майнові вимоги (стягнення: збитків -                                  1 181 500,00 грн, збитків - 44 194,32 грн, моральної шкоди - 150 000,00 грн) та 1 немайнова вимога (визнання незаконним та скасування рішення Знам`янської міської ради № 499 від 21.10.2016 «Про вилучення земельної ділянки по вул. Привокзальній між будинками № 1 та № 11 »).
У рішенні Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 судом вирішено, що відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір" в частині вимог позивача про стягнення шкоди, судовий збір не справляється. Судовий збір за вимогою про відшкодування збитків покладається на позивача за мінімальною ставкою з урахуванням коефіцієнта 0,8.
Тому, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 10 736,00 грн (2 684,00 грн х 2 вимоги х 200%). 
Однак, оскільки скаржник касаційну скаргу у цій справі подав через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", то за подання касаційної скарги у цій справі повинен був сплатити судовий збір у сумі 8 588,80 грн (10 736,00 грн х 0,8).
ОСОБА_1  не додано до касаційної скарги доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі - у сумі 8 588,80 грн, що свідчить про не дотримання скаржником вимог пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Натомість у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочити або розстрочити сплату судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у цій справі. Скаржник зазначає про складне фінансове становище, витрати, які понесла через сплату судових зборів та юридичних послуг, перебування за кордоном і відсутність стабільного доходу.
Розглянувши заявлене клопотання про відстрочення або розстрочення    сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, Суд відмовляє в його задоволенні, зважаючи на таке.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або
4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.
2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у   частині першій   цієї статті.
3. При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи. 
З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).
Доказами, які містять відомості про доходи, які підтверджують, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що передував року подання касаційної скарги, можуть слугувати довідка органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік, перелік банківських рахунків із зазначенням коштів на них, довідка Пенсійного фонду форми ОК-5 або ОК-7, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
На підтвердження клопотання про відстрочення сплати судового збору скаржником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, відповідно до яких за період з 1 кварталу 2024 по 1 квартал 2025, інформація про доходи ОСОБА_1    відсутня.
Згідно з сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема постановами від 04.07.2018 у справі № 686/114/16-ц, від 30.11.2020 у справі                        № 160/6933/19) положення Закону України «Про судовий збір» не містять вичерпного й чітко визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи; у кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочення чи розстрочення в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.
Згідно з позицією, сформованою, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року   № 215/3831/16-а (2-а/215/128/16), звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). 
Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).
Водночас заявник суду не надав належних доказів, що підтверджують незадовільний майновий стан, та відсутність інших джерел доходу, наявності або відсутності коштів, зокрема, на банківських рахунках на момент подання скарги,  перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи, тобто достатньо не обґрунтував доводи щодо неспроможності сплати судового збору за подання скарги у цій справі. Тільки надана скаржником довідка про доходи за період з 1 кварталу 2024 по 1 квартал 2025 не є достатнім доказом для задоволення клопотання про відстрочення    або розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі. 
Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.
За таких обставин, у Суду відсутні правові підстави для розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі № 912/2404/23.
Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28.05.1985 у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства» (пункт 57).
Європейський суд з прав людини в рішенні «Креуз проти Польщі» у справі                                № 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику необхідно сплатити судовий збір у сумі 8 588,80 грн і надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору, за такими реквізитами, які зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір":
- отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
- код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
- банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
- код банку отримувача (МФО): 899998
- номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): 
UA288999980313151207000026007
- код класифікації доходів бюджету: 22030102 
- судовий збір (Верховний Суд, 055)
- призначення платежу: *; 101.
Відповідно до частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційну скаргу оформлено і подано з порушенням вимог, установлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України, цю скаргу необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку для усунення недоліків.
Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Тому підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає, з урахуванням наведеного відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України касаційну скаргу слід залишити без руху.
Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків касаційної скарги та надання документа на підтвердження сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі (у сумі 8   588,80 грн).
У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.
Керуючись статтями 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:
1.          Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про відстрочення    або розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі № 912/2404/23.
2.          Касаційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025 у справі № 912/2404/23 залишити без руху та надати строк на усунення недоліків протягом десяти днів із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                          Т. Б.   Дроботова