ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року 
м. Київ
cправа №  916/4121/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 (головуючий суддя Діброва Г. І., судді Принцевська Н. М., Савицький Я. Ф.) 
за заявою першого заступника Чорноморської окружної прокуратури Одеської області 
про забезпечення позову 
у справі № 916/4121/24
за позовом Чорноморської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України 
до 1) Акціонерного товариства "Укртелеком" і 2) Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності та повернення до державної власності захисної споруди цивільного захисту,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
1.          Керівник Чорноморської окружної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Фонду державного майна України (далі - ФДМУ, позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Укртелеком" (далі - АТ "Укртелеком", відповідач-1) та Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі - Виконком, відповідач-2), в якому просив:
-          усунути перешкоди державі в особі ФДМУ у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 25.03.2004 № 150 "Про видачу свідоцтва про право власності ВАТ "Укртелеком" на будівлю АТС з господарчими будівлями, розташованими по вул. Олександрійській, 6, та на будівлю переговорного пункту по вул. Олександрійській, 12/1 в м. Іллічівську";
- усунути перешкоди державі в особі ФДМУ у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності № 1404, видане 30.04.2004 виконавчим комітетом Іллічівської міської ради на 4 поверхову будівлю АТС - загальною площею 2696.1 кв.м і господарчих будівель: складу літ "Б", гаражу літ "Д", гаражу-дизельної літ "В", що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 6;
- усунути перешкоди у розпорядженні та користуванні державним майном шляхом зобов`язання АТ "Укртелеком" повернути державі в особі ФДМУ захисну споруду цивільного захисту - сховище № 57605, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 6, площею 119,8 кв.м.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що захисна споруда цивільного захисту є обмежено оборотоздатною річчю, відтак не може відчужуватись із державної чи комунальної власності у приватну.
Обставини, що передували поданню заяви про забезпечення позову та короткий зміст заяви про забезпечення позову
3.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 позовні вимоги задоволено частково.
4.          Не погодившись із вищезазначеним рішенням місцевого господарського суду, АТ "Укртелеком" звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 
5.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укртелеком" на рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2025 у справі №  916/4121/24.
6. У подальшому 27.03.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Прокурора про забезпечення позову, в якій він просив:
-          накласти арешт на нерухоме майно, а саме, захисну споруду цивільного захисту - сховище № 57605, площею 119,8 кв.м, яке розташоване за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 6, та належить на праві приватної власності АТ "Укртелеком";
- заборонити АТ "Укртелеком", а також будь-яким суб`єктам реєстраційних дій вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо захисної споруди цивільного захисту - сховища № 57605, площею 119,8 кв.м, яке розташоване за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Олександрійська, 6.
7.          В обґрунтування заяви Прокурор зазначив, що предметом позову є вимоги про зобов`язання повернути нерухоме майно, зокрема, об`єкт цивільного захисту - сховище № 57605, який має матеріальний склад, тому підстави для застосування заходу забезпечення є обґрунтованими.
8. Прокурор стверджував, що у разі відчуження АТ "Укртелеком" спірної нежитлової будівлі на користь третіх осіб та внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, адже, з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, таке зумовить необхідність ініціювати інший позов, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде непомірним тягарем.
9. Запропонований захід забезпечення, як вважає заявник, є співмірним та обґрунтованим, спрямований на забезпечення ефективного захисту та поновлення порушених інтересів держави.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали
10.          Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відмовлено у задоволенні заяви Прокурора про забезпечення позову.
11.          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, Прокурор не навів жодного обґрунтування, із посиланням на відповідні докази, щодо зміни будь-яких обставин, які зумовлюють необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема вчинення відповідачем дії щодо відчуження спірного приміщення, його технічного переобладнання тощо, тобто вчинення дій, які можуть вподальшому вплинути на можливість виконання рішення суду, у разі задоволення заявлених позовних вимог.
12.          Апеляційний господарський суд вказав, що Прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів в якості підтвердження наявності дій з боку відповідача, націлених на подальшу перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб саме наразі, на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, при тому, що заява не була подана прокурором разом з апеляційною скаргою. Саме лише припущення про можливість здійснення таких дій в подальшому жодним чином не свідчить про вжиття дій з перереєстрації права власності на спірний об`єкт на третіх осіб відповідачем у справі.
Короткий зміст касаційної скарги 
13.          Не погодившись із висновками суду апеляційної інстанції, Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі №  916/4121/24 та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі. 
14.          Із посиланнями на правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 12.06.2019 у справі № 910/773/19, від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 скаржник стверджує, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 136, 137, 140, 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у той час як Прокурором дотримано вимоги законодавства та судової практики щодо відповідності обраного способу забезпечення позову його предмету.
15.          Прокурор доводить, що враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що предметом позову є вимоги, які стосуються нерухомого майна, яким відповідач, у випадку ненакладення арешту і відсутності заборони проведення реєстраційних дій, зможе у будь-який момент розпорядитись (відчужити, продати, знищити) або внести зміни у його технічний стан, або технічну документацію щодо майна, що фактично призведене до непоновлення прав.
16.          Прокурор зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням на всій території України воєнного стану забезпечення збереження та приведення в стан готовності, а також забезпечення вільного доступу громадян до захисних споруд цивільного захисту є важливим елементом національної безпеки України та необхідною складовою її обороноздатності, який покликаний поряд із вирішенням інших завдань забезпечувати виконання державою зобов`язань щодо захисту прав на життя і здоров`я громадян, що гарантовані статтями 3, 27 Конституції України.
17. Також касаційна скарга містить посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі № 754/5683/22, проте не зазначається про неправильне застосування викладених у ній висновків чи про інші невідповідності оскаржуваної ухвали судовій практиці.
Позиція інших учасників справи
18.          У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укртелеком" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.
19.          При цьому зазначає, що у відповідача-1 відсутні будь-які дії і наміри націлені на подальшу перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб і докази протилежного Прокурором не можуть бути надані.
Позиція Верховного Суду
20.          Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
21.          Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні заяви Прокурора про забезпечення позову.
22.          Таким чином, з`ясуванню підлягає питання щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.
23.          Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
24.          За вимогами частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
25.          Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
26. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
27. Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22).
28. При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
29. Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
30. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
31. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 ГПК України). 
32. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22).
33.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №  754/5683/22 наведено висновки про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
34. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
35. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії. 
36.          У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив, що Прокурор не навів жодного обґрунтування, із посиланням на відповідні докази, щодо зміни будь-яких обставин, які зумовлюють необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема, вчинення відповідачем дій щодо відчуження спірного приміщення, його технічного переобладнання тощо, тобто вчинення дій, які можуть вподальшому вплинути на можливість виконання рішення суду.
37.          При цьому суд апеляційної інстанції зауважив, що Прокурором не надано будь-яких належних та допустимих доказів в якості підтвердження наявності дій з боку відповідача, націлених на подальшу перереєстрацію права власності на спірний об`єкт на третіх осіб саме на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, при тому, що заява не була подана Прокурором разом з апеляційною скаргою. Саме лише припущення про можливість здійснення таких дій вподальшому жодним чином не свідчить про вжиття відповідачем дій з перереєстрації права власності на спірний об`єкт на третіх осіб.
38.          Оскільки Прокурором не надано будь-яких доказів, які б свідчили про можливе ускладнення виконання рішення суду у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги відповідача за умови невжиття заявлених заходів забезпечення позову, а доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях Прокурора щодо можливої недобросовісної поведінки відповідача стосовно спірного майна без підтвердження реально існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду, суд апеляційної інстанції, урахувавши правові позиції Верховного Суду з відповідного питання, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність Прокурором у встановленому процесуальним законом порядку підстав для забезпечення позову.
39. Разом із тим суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що як зміст заяви Прокурора про забезпечення позову, поданої суду апеляційної інстанції, так і касаційна скарга містять лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або істотного ускладнення ефективного захисту, поновлення порушених (оспорюваних) прав та інтересів держави в особі Позивача, проте не містять обґрунтування, підтвердженого відповідними доказами, щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. 
40. Викладені у касаційній скарзі аргументи щодо порушення судом апеляційної інстанції положень статей 136, 137, 140, 236 ГПК України підлягають відхиленню, адже не спростовують висновки, на яких ґрунтується оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції.
41.          Самі лише твердження Прокурора про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову (такі висновки наведено у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 13.05.2022 у справі №922/4415/21, від 24.05.2022 у справі № 926/3300/21, від 09.06.2022 у справі № 924/1277/20, від 17.06.2022 у справі №  908/2382/21 та ін.).
42.          Жодної неузгодженості із загальними висновками Верховного Суду щодо питання застосування норм процесуального права, які Прокурор цитує у поданій касаційній скарзі, в цьому випадку також немає, оскільки суд апеляційної інстанції врахував, у тому числі вимоги розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, недоведеність обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів, що у касаційній скарзі не спростовано.
43.           До того ж, колегія суддів враховує, що висновки суду апеляційної інстанції концептуально узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.05.2025 у справі № 916/1431/24, від 26.05.2025 у справі №  916/1437/24, від 30.05.2025 у справі № 916/3227/24.
44.          При цьому Суд звертає увагу, що у разі зміни певних обставин у справі, зокрема вчинення АТ "Укртелеком" дій щодо підготовки до відчуження спірного майна, його знищення, переобладнання тощо, Прокурор не позбавлений права на повторне звернення з відповідною заявою про вжиття заходів забезпечення позову з наданням відповідних доказів.
45.          Верховний Суд вважає за можливе розглянути справу №  916/4121/24 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Висновки Верховного Суду
46.          Згідно зі статтею 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.
47. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
48. За змістом частин першої та другої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
49. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу в межах наведених у касаційній скарзі доводів, дійшов висновку про відсутність підстав для її зміни чи скасування.
Розподіл судових витрат
50.          Оскільки Суд не змінює та не ухвалює нового рішення у справі, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури залишити без задоволення.
2. Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у справі № 916/4121/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. В. Случ 

Судді                                                                                          Н. О. Волковицька

                                                                                          С. К. Могил