?
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2025 року 
м. Київ
cправа №  916/3157/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,
секретаря судового засідання - Салівонського С. П.,
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 (колегія суддів:. Діброва Г. І., Савицький Я. Ф., Ярош А. І.) і рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 (суддя Степанова Л.В.) у справі
за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури до відповідачів: 1)  Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області, 2) фізичної особи-підприємця Заплітного Василя Івановича про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення та зобов`язання повернути земельну ділянку з розташованим на ній водним об`єктом,
за участі прокурора - Готки Ю. О.,
ВСТАНОВИВ: 
Короткий зміст позовних вимог 
1.          Заступник керівника Одеської обласної прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (далі - Любашівська селищна рада) та Фізичної особи-підприємця Заплітного Василя Івановича (далі - ФОП Заплітний В. І.), в якому просив суд:
-          визнати недійсним договір № 92 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладений 11.07.2023 між Любашівською селищною радою та ФОП Заплітним В. І. щодо земельної ділянки площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 для рибогосподарських потреб та водного об`єкта - Адамівського ставка № 1 площею 23,6123 га, які розташовані на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради;
-          скасувати рішення державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Ганни Миколаївни від 10.01.2024 № 71059479 про державну реєстрацію права оренди ФОП Заплітного  В.  І. на земельну ділянку площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2721465351233, номер запису про інше речове право 53244962);
-          зобов`язати ФОП Заплітного    В.    І. повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради земельну ділянку площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - Адамівським ставком № 1 площею 23,6123 га, які розташовані на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради.
2.          Обґрунтовуючи позовні вимоги, Прокурор стверджує, що Любашівською селищною радою здійснено передачу земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом в оренду ФОП Заплітному    В.    І. без проведення земельних торгів (аукціону) в порушення цільового призначення земельної ділянки та всупереч встановленим законодавством вимогам щодо мети передачі в оренду земель водного фонду та водних об`єктів.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
3.          Як вбачається з інформаційної довідки № 384608533, власником земельної ділянки площею 23,6123 га кадастровий номер 5123382600:01:003:0003 є Любашівська селищна рада. Цільове призначення даної земельної ділянки для рибогосподарських потреб.
4.           05.06.2023 Державне агентство водних ресурсів України (далі - Держводагенство України) видано дозвіл на спеціальне водокористування № 110/ОД/49д-23 ФОП Заплітному  В. І. Фактичне місце здійснення діяльності (водокористування): забір води з Адамівського ставка № 1 (за допомогою пересувного насосного агрегату МЕС-DMR-65-2/2), розташований на території Любашівської територіальної громади, в межах с. Адамівка Подільського району Одеської області. Басейн балки Гедзилів Яр/басейн р. Кодима/басейн р. Південний Буг. Мета водокористування: зрошення. Строк дії дозволу з 05.06.2023 по 05.06.2026.
5.           30.08.2023 Держводагенством України було погоджено паспорт водного об`єкта Адамівського ставка № 1 площею 23,6123 га, що розташований на території Любашівської селищної ради, що був виготовлений ФОП Єгоращенко В. Б. на замовлення Любашівської селищної ради.
6.          Відповідно до даного паспорту по проекту будівництва відомості про призначення водного об`єкту відсутні, фактично рибництво.
7.          Після отримання дозволу на спеціальне водокористування ФОП Заплітній В. І. звернувся до Любашівської селищної ради з листом від 14.06.2023 № 3/1079, в якому просив передати йому в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 площею 23, 61232 га строком на 25 років. 
8.          Рішенням Любашівської селищної ради від 23.06.2023 № 5934 "Про передачу в оренду земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом ФОП Заплітному  В.  І. кадастровий номер 5123382600:01:003:0340 на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради" вирішено передати ФОП Заплітному  В. І. в оренду вищезазначену земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та укласти з ним відповідний договір оренди землі. 
9.          На підставі вказаного рішення 11.07.2023 між Любашівською селищною радою (орендодавець) та ФОП Заплітним В. І. (орендар) укладено договір оренди землі № 92 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом (далі - договір оренди), відповідно до умов якого Любашівська селищна рада надає, а ФОП Заплітний В. І. приймає у строкове платне користування земельну ділянку в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - Адамівським ставком №1 площею 23,6123 га, розташованих на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради (за межами населених пунктів) для цілей рибогосподарських потреб.
10.          Відповідно до пункті 2 договору оренди в оренду передається земельна ділянка загальною площею 23,6123 га, у тому числі земельна ділянка площею 23,6123 га, вид угідь - ставки, кадастровий номер 5123382600:01:003:0340, цільове призначення земельної ділянки: для рибогосподарських потреб, яка розташована на території Бобрицького старостинського округу Любашівської селищної ради (за межами населених пунктів) та водний об`єкт (водний простір), у тому числі рибогосподарська технологічна водойма: Адамівський ставок № 1 площею 23,6123 га, об`єм при НПР 307 тис. куб м. Рибогосподарська технологічна водойма згідно з цим договором надається в оренду з урахуванням вимог Закону України "Про аквакультуру". Цей договір укладено на 10 років (пункт 7 договору оренди). 
11.          Рішенням державного реєстратора Зеленогірської селищної ради Галіборщ Г. М. від 10.01.2024 №  71059479 проведено державну реєстрацію права оренди ФОП Заплітному  В.  І. на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2721465351233, номер запису про інше речове право 53244962).
12.          Крім того, між Любашівською селищною радою та ФОП Заплітним В. І. було укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 92 від 11.07.2023, якою внесено зміни до договору оренди, а саме пункт 1 доповнено після слів "для цілей рибогосподарських потреб" словами "та зрошення".
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
13.          Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.04.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025, у задоволенні позову відмовлено. 
14.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погодився апеляційний суд, що передача Любашівською селищною радою в користування ФОП Заплітному В. І. земельної ділянки з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 за договором № 92 оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом з метою спеціального водокористування було здійснено правомірно, на підставі попередньо отриманого дозволу, що відповідно до норм чинного законодавства не потребує проведення процедури передачі земельної ділянки в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) у відповідності до частини другої статті 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). 
Короткий зміст касаційної скарги 
15.          У касаційній скарзі Прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову. 
16.          Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої    статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наполягаючи на ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 17.09.2024 у справі № 910/2358/21 та від 09.10.2024 у справі № 913/509/20, а саме, щодо застосування частини другої статті 134 ЗК України у контексті укладення договору оренди водного об`єкта в комплексі із земельною ділянкою без проведення процедури земельних торгів за наявності певного чи будь-якого виду дозволу на спеціальне водокористування.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
17.          У відзиві на касаційну скаргу ФОП Заплітний В. І. просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, наполягаючи на тому, що наразі спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 з розташованим на ній Адамівським ставком №  1 використовується Заплітним В. І. для зрошення відповідно до дозволу на спеціальне водокористування та для риборозведення, тобто на законних підставах.
Позиція Верховного Суду
18.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
19.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
20.          Предметом спору у даній справі є встановлення обставин щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсним договору оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом, укладеного між відповідачами щодо земельної ділянки для рибогосподарських потреб та зрошення.
21.          Відповідно до статті 49 Водного кодексу України (далі - ВК України) спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.
22.          Згідно з частиною першою статті 51 ВК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.
23.          Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт. Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними ЗК України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства (частини третя, четверта статті 51 ВК України).
24.          Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта (частина п`ята статті 51 ВК України).
25.          Відповідно до частини другої статті 124 ЗК України (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
26.          Згідно з частиною першою статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
27.          Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.
28.          Зі змісту положень частин першої, другої статті 134 ЗК України вбачається, що частиною другою цієї статті передбачено перелік виняткових випадків, коли не застосовується загальне правило щодо обов`язковості проведення земельних торгів із метою продажу чи передачі в користування земельних ділянок державної чи комунальної власності, зокрема, в разі, коли земельна ділянка передається користувачу для потреб, передбачених спеціальними дозволами (абзац 3 частини другої статті 134 ЗК України), тобто для настання такого виняткового випадку необхідно, щоб саме майбутній землекористувач мав спеціальний дозвіл з певним видом водокористування, а земельна ділянка має передаватися такому користувачу саме для потреб, визначених у спеціальному дозволі, який (дозвіл) вже має такий майбутній користувач (такі висновки наведено у постанові Верховного Суду від 17.09.2024 у справі №  910/2358/21, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі).
29.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди виходили з того, що у ФОП Заплітного В. І. був наявний дозвіл на спеціальне водокористування (зрошення) від 05.06.2023 № 110/ОД/49д-23, який виданий до укладання спірного договору оренди землі, у зв`язку з чим суди дійшли висновку про те, що земельна ділянка в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом не підлягала передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах).
30.          При цьому суди зазначили, що Прокурором не було доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач-2 використовує водний об`єкт з метою здійснення рибальства, а не для зрошення, зокрема, відомостей з Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), з яких би вбачалося цільове використання водного об`єкта відповідачем-2 (рибальство чи аквакультура) в матеріалах справи не має. 
31.          Прокурором не доведено належними та допустимими доказами у справі, в чому полягає протиправність використання земельної ділянки з водним об`єктом, цільове призначення якої для рибогосподарських потреб, зокрема, для зрошення сільськогосподарських земель шляхом забору води з такої водойми в дозволених Держводагенством лімітах, а також не доведено пряму заборону такого використання законом та порушення інтересів держави або спричинення шкоди (при відсутності заборгованості зі сплати орендної плати як за користування земельною ділянкою, так і за користування водним об`єктом).
32.          Водночас, за доводами Прокурора, викладеними у касаційній скарзі, дозвіл на спеціальне водокористування виданий ФОП Заплітному В. І. саме для зрошення, натомість договір оренди землі було укладено між відповідачами з метою передачі земельної ділянки з водним об`єктом для рибогосподарських потреб, що не відповідає меті спеціального водокористування. Таким чином, Прокурор наголошує, що наявність дозволу для спеціального водокористування (забір води за допомогою насосного агрегату) використано відповідачем-2 лише як формальний привід для уникнення проведення процедури земельних торгів.
33.          Прокурор також наголошує, що Любашівська селищна рада укладаючи додаткову угоду до договору оренди землі від 11.07.2023 допустила використання земельної ділянки для зрошення всупереч існуючому цільовому призначенню земельної ділянки (землі водного фонду) та її виду використання (для рибогосподарських потреб). 
34.          Колегія суддів погоджується з такими доводами Прокурора та зазначає, що у даній справі суди встановили, що на момент укладення договору оренди землі від 11.07.2023 з метою надання в оренду спірної земельної ділянки для рибогосподарських потреб  ФОП Заплітний В. І. не мав іншого дозволу на спеціальне водокористування, аніж як для зрошення (дозвіл на спеціальне водокористування від 05.06.2023 року № 109/ОД/49д-23), що по суті є іншим дозволом, ніж той, який є необхідним в цьому випадку для передачі водного об`єкта ФОП Заплітному В. І. для рибогосподарських потреб без проведення земельних торгів.
35.          При цьому судами першої та апеляційної інстанцій не прийнято до уваги, що ФОП Заплітний    В.    І., звертаючись із заявою до Любашівського селищного голови, прохав надати водний об`єкт в оренду для рибогосподарських потреб, а не для зрошення. Крім того, наявна в матеріалах справи додаткова угода до договору оренди землі, якою було доповнено пункт 1 договору словами "та зрошення", свідчить про те, що метою укладання спірного договору було використання водного об`єкту в першу чергу для рибогосподарських потреб, а не для зрошення.  
36.          Таким чином, спірний договір оренди землі був укладений між відповідачами для використання земельної ділянки з водним об`єктом для рибогосподарських потреб, що не відповідає вказаній Держводагенством України у дозволі від 05.06.2023 № Ю9/ОД/49д-23 меті спеціального водокористування, та свідчить про порушення Любашівською селищною радою передбаченого частиною першою статті 134 ЗК України обов`язкового порядку продажу права оренди земельної ділянки водного фонду на конкурентних засадах (на    земельних торгах).
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 09.10.2024 у справі №  913/509/20, на яку посилається скаржник. 
37.          Наведене свідчить про обґрунтованість позовних вимог про зобов`язання ФОП Заплітного  В.  І. повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради спірну земельну ділянку площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом. 
38.          Разом з цим, що стосується вимоги про визнання недійсним договору оренди землі, то за змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
39.          Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).
40.          Як вбачається з предмета та підстав позову, недійсність спірного договору позивач обґрунтовує тим, що такий договір укладений без дотримання передбаченого частиною першою статті 134 ЗК України обов`язкового порядку продажу права оренди земельної ділянки водного фонду на конкурентних засадах (на    земельних торгах), у зв`язку з чим договір підлягає визнанню недійсним. 
41.          Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення обставин укладання договору без дотримання конкурентних засад за відсутності для цього підстав, передбачених частиною другою статті 134 ЗК України, свідчить про нікчемність такого договору. 
42.          Відповідно до частин першої, другої статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
43.          У даному випадку нікчемність спірного договору оренди має місце у зв`язку з отриманням ФОП Заплітним    В.    І.  в оренду земельної ділянки всупереч імперативним вимогам частини першої статті 134 ЗК України щодо обов`язкового порядку продажу права оренди земельної ділянки водного фонду на конкурентних засадах (на    земельних торгах).  
44.          З урахуванням наведеного, договір оренди землі від 11.07.2023 є таким, що порушує публічний порядок, спрямований на незаконне набуття ФОП Заплітним    В.    І. права оренди на земельну ділянку комунальної власності та згідно з частинами першою та другою статті 228 ЦК України є нікчемним.
45.          У разі, коли сторона правочину вважає його нікчемним, вона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимоги його нікчемністю.
46.          Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, вимога про визнання його недійсним за загальним правилом не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17).
47.          Отже, за висновком Суду, звертаючись з позовом  про визнання договору недійсним, Прокурор фактично обґрунтовує цей позов нікчемністю договору, а не недійсністю (оспорюваністю) договору. Тому визнання цього договору нікчемним в судовому порядку не вимагається. 
48.          Таким чином,  суди попередніх інстанцій дійшли правильного по суті висновку про відмову в задоволені позовних вимог в цій частині, але з інших підстав, у зв`язку з чим мотивувальні частини оскаржуваних судових рішень підлягають зміні шляхом їх викладення в редакції цієї постанови. 
Щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку 
49.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі №    522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі №    910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі №    922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі №  200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).
50.          Обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц (пункт 77), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 52), від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155), від 15.09.2022 у справі №  910/12525/20 (пункт 148)), що в свою чергу виключає відмову в задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю.
51.          У позовній заяві Прокурором заявлена вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди ФОП Заплітного  В.  І. на спірну земельну ділянку. 
52.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 152)).
53.          В контексті наведеного колегія суддів вважає за необхідне звернутися до висновків Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №  513/879/19, у якій сформульований підхід  щодо визначення належної позовної вимоги за позовом, предметом якого є вимога орендодавця про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди. 
54.          Так, у пункті 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №  513/879/19 міститься правова позиція про те, що належним способом захисту прав орендодавця, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
55.          Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.
56.          Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Судові витрати
57.          Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
58.          Позаяк у цій справі задоволенню підлягають позовні вимоги про повернення земельної ділянки (майнова вимога), з відповідачів на користь прокуратури слід стягнути сплачений Прокурором судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн,  за подання апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн та за подання касаційної скарги у розмірі 6056,00 грн, який Верховний Суд покладає на кожного з них у рівних частинах. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури задовольнити частково. 
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 у справі №  916/3157/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання ФОП Заплітного  В.  І. повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради земельну ділянку площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - Адамівським ставком № 1 площею 23,6123 га, які розташовані на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради, - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.  
3. Зобов`язати ФОП Заплітного  В.  І. повернути Любашівській селищній територіальній громаді в особі Любашівської селищної ради земельну ділянку площею 23,6123 га з кадастровим номером 5123382600:01:003:0340 в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - Адамівським ставком № 1 площею 23,6123 га, які розташовані на території Кричунівського старостинського округу Любашівської селищної ради.
4. В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 у справі № 916/3157/24 змінити, виклавши їх резолютивні частини в редакції цієї постанови, а в решті в цій частині - залишити без змін. 
5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Заплітного Василя Івановича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Одеської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 03528552) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1514,00 грн, апеляційної скарги у сумі 2271,00 грн та касаційної скарги у сумі 3028,00 грн. 
6. Стягнути з Любашівської селищної ради Подільського району Одеської області (код ЄДРПОУ 04380040) на користь Одеської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 03528552) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1514,00 грн, апеляційної скарги у сумі 2271,00 грн та касаційної скарги у сумі 3028,00 грн.
7. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Одеської області. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню 
Суддя                                                                                                     Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                     Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                                     Л. І. Рогач