ОКРЕМА ДУМКА

04 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №910/10365/15 

Судді Верховного Суду Вронської Г.О.

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дагмар-Інвест",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1. Національний банк України,
2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М",

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад фактичних обставин
1.          23 вересня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (кредитодавець) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" (позичальник) уклали кредитний договір, на підставі якого кредитодавець надав позичальнику кредит у загальному розмірі 3 000 000 доларів США.
2.          11 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" (іпотекодержатель) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Дагмар-Інвест" (іпотекодавець) уклали договір іпотеки з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.
3.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Фросбі-М" на підставі договорів відступлення права вимоги (цесії) набуло право вимоги до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" у загальному розмірі 2 136 850,78 доларів США, у зв`язку з чим 12 лютого 2015 року звернулося до кредитодавця з листами-заявами про зарахування зустрічних однорідних вимог.
4.          Після цього у 2015 році розпочалася процедура виведення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" з ринку, яка триває дотепер.
5.          Вважаючи, що позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасної та повної сплати процентів у строки, передбачені умовами кредитного договору, 21 квітня 2015 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
6.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.01.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2024 у справі №910/10365/15, у задоволенні позову відмовлено.
7.          Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявності заборгованості за кредитним договором; отже, відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.
8.          У цій справі суди встановили, що на розгляді в господарських судах перебувала низка інших справ щодо спорів між сторонами кредитного договору. Під час розгляду іншої судової справи (№910/22361/15) встановлено фактичний розмір заборгованості за кредитним договором й те, що вона повністю погашена, а тому внаслідок припинення основного зобов`язання за кредитним договором припиненою є й іпотека, що забезпечувала його виконання.
9.          Суди також визнали такими, що не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи, обставини, які були встановлені при розгляді справ №910/17691/15, №910/18215/15, №910/9544/15, №910/22361/15, позаяк ухвалені в них рішення набрали законної сили. Це, зокрема, обставини дійсності та правомірності односторонніх правочинів боржника щодо зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором у відповідному розмірі; визнання припиненими шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог зобов`язань боржника перед банком; відсутності у банку права вимоги до боржника; повного погашення заборгованості за кредитним договором.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс" (правонаступник Публічного акціонерного товариства "Златобанк") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалені у справі №910/10365/15 судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
РУХ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
11.          Ухвалою від 13.01.2025 Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс".
12.          Ухвалою від 05.02.2025 справу №910/10365/15 передано на розгляд Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду для відступу від висновку щодо застосування статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), викладеного у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18, від 25.03.2021 у справі №911/2961/19 та від 30.08.2022 у справі №904/1427/21.
Підстави передання справи на розгляд об`єднаної палати
13.          В ухвалі від 13.01.2025 Верховний Суд зазначив, що, за твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції мав надати преюдиційне значення тільки фактам, встановленим судами у справах №910/9544/15, №910/17681/15, №910/18212/15, №910/22361/15, а не правовій оцінці, зробленій у межах цих справ, та самостійно на підставі зібраних доказів і встановлених обставин зробити висновки щодо чинності правовідносин за кредитним договором та наявності непогашеної заборгованості. Протилежне свідчить про неправильне застосування статті 75 ГПК України.
Крім того, у касаційній скарзі скаржник посилається на те, згідно з постановами Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №922/2013/18, від 25.03.2021 у справі №911/2961/19 звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях в інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК України, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами, встановленими ГПК України. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, яка розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.
Колегія суддів не погодилася із наведеним, виходячи з таких мотивів.
Викладений висновок суперечить приписам частини четвертої статті 75 ГПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Цей припис спрямований на дотримання принципу правової визначеності та його складової ? res judicata.
Правило про звільнення від доказування якраз-таки має абсолютний характер, його дія спрямована на те, щоб спір між сторонами вирішувався в одній судовій справі, а не був штучно розбитий на декілька позовів / справ, де сторони мали б можливість подавати нові докази на підтвердження тих самих фактів.
Інше тлумачення, яке вказує на можливість "спростування преюдиційних обставин" за допомогою нових доказів, на думку колегії суддів, призводить до розмивання змісту частини четвертої статті 75 ГПК України, а отже, до правової невизначеності ? адже незрозуміло, за яких умов та керуючись якими критеріями суд замість застосування приписів частини четвертої статті 75 ГПК України має надати стороні можливість доводити / спростовувати за допомогою нових доказів ті чи інші обставини, що входять до предмета доказування і були вже встановлені в іншій справі за участю тих самих сторін.
Тож по суті наведене тлумачення суперечить прямому та зрозумілому змісту частини четвертої статті 75 ГПК України.
Водночас колегія зауважила, що висновки, дещо подібні до тих, від яких вона вбачає за необхідне відступити, є й у постановах Верховного Суду у справах іншої юрисдикційної належності (справи №824/72/21, №761/37438/20, №607/955/21, №570/3943/21, №537/541/23, №600/1876/22-а, №600/1167/22-а, №420/13121/22, №420/4977/20, №380/16592/22), проте в них немає посилання на частину четверту статті 75 ГПК України або аналогічну за змістом норму іншого процесуального кодексу, тому справа не передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від вказаних висновків.
14.          Ухвалою від 21.03.2025 справу №910/10365/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду прийняв справу №910/10365/15 до розгляду.
15.          Щодо цієї ухвали судді Бенедисюк І.М., Дроботова Т.Б., Малашенкова Т.М. та Чумак Ю.Я. виклали окрему думку, зміст якої полягає у тому, що об`єднана палата, приймаючи до розгляду справу №910/10365/15, безпідставно не врахувала наявності висновків інших касаційних судів у складі Верховного Суду стосовно переданого на її розгляд питання.
16.          На моє переконання, мотиви, наведені в ухвалі Верховного Суду від 13.01.2025, на стадії вирішення питання про прийняття справи №910/10365/15 до розгляду об`єднаною палатою не були очевидно необґрунтованими та потребували змістовної перевірки, яка підлягала здійсненню саме в ході касаційного розгляду.
Крім того, колегія суддів наполягала, що висновки, викладені у постановах інших касаційних судів у складі Верховного Суду, є лише "дещо" подібними. Вказане додатково підтверджувало необхідність прийняття справи №910/10365/15 до розгляду об`єднаною палатою з подальшим аналізом відповідних висновків за змістовим та, за потреби, - суб`єктним і об`єктним критеріями.

Підстави передання справи об`єднаною палатою на розгляд Великої Палати Верховного Суду
17.          Ухвалою від 04.07.2025 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду передав справу №910/10365/15  на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
18.          Ухвала мотивована наявністю підстав для відступу від висновків щодо застосування норм частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України та частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, які за змістом подібні до положень частини четвертої статті 75 ГПК України та містяться у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 18.09.2019 у справі №357/16765/14-ц, від 25.04.2023 у справі №761/37438/20 та Касаційного адміністративного суду від 16.11.2023 у справі №600/1876/22-а, від 25.11.2022 у справі №600/1167/22-а, від 29.02.2024 у справі №420/13121/22, від 22.09.2022 у справі №420/4977/20, від 20.12.2024 у справі №380/16592/22.
ЗМІСТ ТА МОТИВИ ВИКЛАДЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
19.          Вважаю, що ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.07.2025 постановлена з порушенням норм процесуального права.
20.          Відповідно до частини другої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
21.          Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в ухвалі від 11.07.2024 у справі №909/1167/17 наголосив, що умовами (підставами) для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, як і підставами для здійснення розгляду справи об`єднаною палатою, є:
1) наявність висновку щодо застосування конкретної норми (норм) права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати;
2) такий висновок має бути зроблено в подібних правовідносинах.
Підсумовуючи коло критеріїв щодо прийняття / повернення справ, об`єднана палата Касаційного господарського суду у справі №909/1167/17 також зауважила:
1) на розгляд об`єднаної палати може бути передано справу після відкриття касаційного провадження колегією суддів, а касаційні скарги, заяви і клопотання на розгляд об`єднаної палати не передаються;
2) колегія суддів може погодитися з клопотанням учасника справи про передачу справи на розгляд об`єднаної палати або підставами касаційного оскарження, зазначеними в касаційній скарзі (пункт 2 частини 2 статті 287 ГПК України), або ж самостійно прийняти рішення про передачу справи на розгляд об`єднаної палати в разі наявності обґрунтованих підстав;
3) для відступу або уточнення правової позиції колегія суддів повинна посилатися на постанову (постанови) Касаційного господарського суду:
а) в якій викладено висновок щодо застосування норми права з посиланням на конкретну норму (норми) матеріального або процесуального права;
б) відповідний висновок має бути зроблено в іншій справі зі спору, що виник із подібних правовідносин;
в) висновок повинен бути зроблений в постанові (постановах) колегій суддів з інших палат, іншою палатою Касаційного господарського суду або самою об`єднаною палатою;
4) колегія суддів має належним чином аргументувати підстави відступлення від висновку або необхідність відступлення шляхом уточнення попереднього висновку;
5) справа підлягає поверненню відповідній колегії суддів, якщо колегія фактично просить відступити від висновку щодо застосування норми права, викладеного в постановах Великої Палати Верховного Суду або іншого касаційного суду у складі Верховного Суду.
22.          Водночас згідно з частиною третьою цієї статті суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.
23.          Змістовно з`ясувавши у ході касаційного розгляду, що висновки інших касаційних судів сформовані саме у подібних правовідносинах, вважаю, що об`єднана палата мала повернути справу №910/10365/15 на розгляд відповідній колегії суддів, оскільки підстави для її прийняття зрештою не підтвердилися.
24.          Повернення справи на розгляд колегії суддів у зв`язку з недотриманням критеріїв, визначених для передачі справи на розгляд об`єднаної палати, узгоджується з нормами статей 302, 303 ГПК України.
25.          Вказана практика підтверджується, зокрема, ухвалами Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.12.2024 у справі №910/4017/22, від 03.09.2024 у справі №910/15002/23, від 09.08.2024 у справі №909/1043/21, від 11.07.2024 у справі №909/1167/17, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі №199/2819/17-ц, від 14.02.2022 у справі №761/43507/19, від 14.12.2022 у справі №357/8104/19, від 04.09.2023 у справі №759/28079/21, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі №260/4199/22 тощо.
26.          З урахуванням викладеного вище, на мою думку, передання об`єднаною палатою справи №910/10365/15 на розгляд Великої Палати Верховного Суду не узгоджується з нормами ГПК України. Справа №910/10365/15 підлягала поверненню колегії суддів, яка її передала.

Суддя                                                                                                    Г. Вронська