ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/7041/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,  

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
боржника: не з`явився,
АТ "Державний експортно-імпортний банк України": Малін Т.І.,
АТ "Українська оборонна промисловість": Прудь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий, Сотніков С.В., Остапенко О.М.)
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 (суддя Омельченко Л.В.) про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" та закриття  провадження у справі № 910/7041/20
та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий, Сотніков С.В., Остапенко О.М.)
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 (суддя Омельченко Л.В..) про затвердження звіту ліквідатора Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат 

у справі № 910/7041/20
за заявою Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт"
про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви та хід розгляду справи
1.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 за заявою Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" (далі - Боржник)  відкрито провадження у справі про його банкрутство, введено процедуру розпорядження майном Боржника. 
2.          Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 визнано конкурсними кредиторами Боржника: Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - Банк) на суму 4204,00 грн - перша черга; Головне управління ДПС у м. Києві на загальну суму 1315654,56 грн (4204,00 грн - перша черга, 50649,91 грн - друга черга, 973566,87 грн - третя черга, 287233,78 грн - шоста черга), ОСОБА_1 на суму 101684,64 грн - перша черга. Також окремо внесено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Банку на суму 2098648,03 грн як такі, що забезпечені заставою майна боржника.
3.          Постановою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 визнано Боржника банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором Боржника арбітражну керуючу Пуговкіну А.В. 
4.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 Банк визнано кредитором Боржника на загальну суму 251605,05 грн, а саме 4692,00 грн - перша черга, 246913,05 грн - четверта черга. 
5.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024, відмовлено в задоволенні заяви ліквідатора Боржника про притягнення до субсидіарної відповідальності органу, уповноваженого управляти майном Боржника; відмовлено в задоволенні скарги Банку на дії / бездіяльність арбітражної керуючої Пуговкіної А.В. під час виконання повноважень ліквідатора Боржника. 
6.          08.05.2024 від ліквідатора Боржника надійшов звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс банкрута.
7.          29.05.2024 від ліквідатора Боржника надійшла заява про стягнення з кредиторів Боржника основної грошової винагороди у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора боржника у справі про банкрутство та відшкодування здійснених витрат.
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
8.          Ліквідатор Боржника (голова ліквідаційної комісії) протягом 02-04.06.2021 разом із головою ліквідаційної комісії ДП ДК "Укрспецекспорт" ДП "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" Левченком М.А. (член інвентаризаційної комісії) провели інвентаризацію майна Боржника згідно з наказом №3 від 01.06.2021, за результатами якої виявлено: запаси на суму 25807,60 грн, необоротні активи - 324 одиниці за даними бухгалтерського обліку на суму 34210 грн (без ПДВ), кредиторську заборгованість у сумі 3520191,23 грн, а також відсутність грошових коштів на рахунках фінансових установ, грошових коштів у касі, матеріальних збитків, фінансових інвестицій, грошових документів, бланків суворої звітності, матеріальних цінностей, прийнятих на відповідальне зберігання, дебіторської заборгованості.
9.          Ліквідатор Боржника направив запити до реєстраційних органів, на які відповідно до законодавства України покладено обов`язок реєстрації прав власності щодо надання інформації: 
-  Головного управління Держпраці у Київській області (вих. №149/01-21 від 15.06.2021), на який отримано відповідь (вих. №11/3/21/12925 від 01.07.2021) про те, що великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування не обліковується; 
-  Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (вих. №150/01-21 від 15.06.2021), на який отримано відповідь (вих. №08.0/10553 від 07.07.2021) про те, що за Боржником сільськогосподарська техніка, машини та механізми не зареєстровані; 
- Управління надання послуг на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (вих. №151/01-21 від 15.06.2021), на який отримано відповідь (вих. №4301/2.2/15-21 від 01.07.2021) про те, що Боржник не має чинної ліцензії на право провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом;
- Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (вих. №148\01-21 від 15.06.2021 та вих. №230/01-21 від 23.09.2021), на який отримано відповідь (вих. №31/26-1376 від 01.10.2021) про те, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 06.10.2021 інформація про зареєстровані транспортні засоби в м. Києві відсутня; 
- Київської митниці Держмитслужби (вих. № 152\01-21 від 15.06.2021), на який отримано відповідь (вих. № 7.8-3/27/11/14519 від 29.07.2021) про те, що Боржник не перебуває на обліку в Київській митниці Держмитслужби, інформація щодо митного оформлення товарів Боржником у Автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор" Київської митниці Держмитслужби за період з 26.07.2018 по 26.07.2021 відсутня, інформація стосовно наявності майна Боржника на складах Київської митниці Держмитслужби відсутня;
- Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) (вих. №153/01-21 від 15.06.2021 і вих. №231/01-21 від 23.09.2021), на який отримано відповідь (вих. №6880/03/15-21 від 13.10.21) про те, що за наявною інформацією, яка міститься у Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, відсутні відомості щодо зареєстрованих плавзасобів, власником або судновласником яких є банкрут. 
10.          За здійсненим ліквідатором Боржника запитом у мережі Інтернет станом на 19.07.2021 отримана інформація з:
-  Державного реєстру обтяжень рухомого майна (витяг № Р128908 від 19.07.2021), за відомостями якого інформація щодо обтяжень рухомого майна відсутня; 
- Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно Боржника (довідка №266486771 від 19.07.2021), за відомостями яких на все нерухоме майно накладено арешт Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві, право власності на нерухоме майно за відомостями зазначених реєстрів за Боржником не зареєстровано. 
11.          Згідно з відомостями автоматизованої системи виконавчого провадження за інформацією станом на 19.07.2021 відкриті виконавчі провадження, за якими боржник є стягувачем, відсутні.
12.          На запит ліквідатора до ГУ ДПС у м. Києві (вих. №154/01-21 від 15.06.21) відповідь надійшла зі списком банківських рахунків, відкритих у двох фінансових установах (вих. №66527/6/26-15-12-01-21 від 08.07.21) - АТ "Приватбанк" і Банк.
13.          Ліквідатор Боржника прийняв рішення про залишення одного рахунку - ліквідаційного в АТ "Приватбанк" з причин доступності до відділень та простоти користування. 19.07.2021 ліквідатор Боржника направив до Банку заяву (вих. №188/01-21) про закриття банківських рахунків. Згідно з довідкою Банку про закриті рахунки №241-00-191 від 05.08.2021 всі рахунки Боржника закрито 05.08.2021. 
14.          Після проведення АТ "Приватбанк" верифікації ліквідатора Боржника встановлено, що на єдиний відкритий рахунок органами Державної виконавчої служби накладено арешт у сумі 28572046,40 грн на виконання рішень суду про стягнення з боржника коштів у 2016 році. У зв`язку з наведеним ліквідатор Боржника подав заяву про закриття поточного рахунку, яка прийнята банком 20.08.2021, однак станом на 09.09.2021 не була розглянута. АТ "Приватбанк" видав довідку про відсутність руху коштів з 01.01.17 до 08.09.21 (вих. №31238948/21530648 від 09.09.21). За повторними зверненнями ліквідатора Боржника 09.11.2021 поточний банківський рахунок Боржника у АТ "Приватбанк" закрито, про що свідчить повідомлення банку вих. № 20.1.0.0.0/7-211105/20218 від 09.11.21 та довідка про закриття рахунку № 211109SU17383302 від 09.11.21. 
15.          За рішенням ліквідатора Боржника 19.08.2021 відкрито рахунок в АТ "А-Банк" (довідка про відкриття рахунку №8800 від 20.08.2021), який використовувався при проведенні ліквідаційної процедури Боржника. Після проведення оплати витрат ліквідатора при здійсненні ліквідаційної процедури 01.11.2021 ліквідаційний рахунок в АТ "А-Банк" закрито, про що свідчить довідка вих. №11590 від 02.11.2021.
16.          28.07.2021 комітет кредиторів Боржника одноголосно прийняв рішення надати згоду на продаж майна Боржника, яке не є предметом забезпечення, на запропонованих ліквідатором умовах (протокол засідання від 28.07.2021 №1). Ліквідатор Боржника визначив початкову ціну лотів №1 і №2 на підстави висновків про вартість майна, складених СОД ТОВ "ТВК "Олімп". 
17.          У ході проведення других повторних торгів 18.10.2021 все майно Боржника продано: лот №1 відповідно до протоколу про результати електронного аукціону №UA-PS-2021-10-06-000031-2 від 18.10.2021 - за ціною 10510,50 грн (без ПДВ); лот №2 відповідно до протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-10-06-000041-2 від 18.10.2021 - за ціною 153,47 грн (без ПДВ). 
18.          Кошти від реалізації майна у загальній сумі 10664,00 грн, що надійшли на ліквідаційний рахунок, направлено на відшкодування витрат ліквідатора при здійсненні ліквідаційної процедури Боржника.
19.          15.09.2021 ліквідатор Боржника (замовник) та ТОВ "Консалтингова група "А.Р.Т. Фінанс" (виконавець) уклали договір щодо забезпечення впорядкування архівних документів за 1996-2021 роки, оправлення справ, складання описів, погодження їх в Державному архіві м. Києва. На виконання зазначеного договору 17.09.2021 ліквідатор Боржника здійснив оплату за послуги упорядкування документів у сумі 5000,00 грн з особистих коштів на рахунок виконавця. 11.10.2021 між ліквідатором Боржника та в.о. начальника архівного відділу Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації підписано акт про приймання-передавання документів установи на постійне зберігання, відповідна архівна установа видала довідку про прийняття на зберігання документів Боржника.
20.          Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2021 №266486771 державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лазор І.В. зареєстрував арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: 43921341, виданий 05.08.2014, видавник: Григорян Олена Грайровна відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15332841 від 22.08.2014 10:52:18, Лазор Іван Володимирович, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Номер запису про обтяження 6770188 (спеціальний розділ).
21.          Ліквідатор Боржника направив листи з додатками про скасування накладених арештів (вих. № 200/01-21 від 29.07.2021 і вих. № 259/01-21 від 22.10.21), на які отримано, зокрема, відповідь (вих. № 17030-28597 від 08.12.21) про неможливість зняття арешту з майна Боржника у зв`язку з тим, що арешт накладався на майно Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" (ідентифікаційний код 22971632), а постановою суду від 31.05.21 визнано банкрутом Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна" фірма "Таско-Експорт" (ідентифікаційний код 22971632), що не є одним і тим самим підприємством.
22.          Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.07.2010 №1400-р "Про реорганізацію державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт", зазначене підприємство реорганізовано шляхом перетворення на Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт", яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ДП "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" (наказ Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" від 18.10.2010 №99). 
23.          Також відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2021 №266486771 державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Середа О.В. зареєстрував арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: 33334501, виданий 23.05.2014, видавник: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Рагімова А.Н. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 13303444 від 26.05.2014 10:52:18, Середа Олена Василівна, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Номер запису про обтяження 5779096 (спеціальний розділ).
24.           Ліквідатор Боржника направив листи з додатками про скасування накладених арештів (вих. № 199/01-21 від 29.07.2021 і вих. №258/01-21 від 22.10.21), відповіді на які не отримано. Згідно з  довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2021 №280470398 арешти не скасовано.
25.          Також відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.07.2021 №266486771 державний реєстратор Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковенком В.А. зареєстрував арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: 53036163, виданий 17.01.2017, видавник: Голосіївський РВ ДВС Головного управління юстиції у м. Києві. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33470945 від 18.01.2017 14:24:18, Яковенко Владислав Андрійович, Голосіївський РВ ДВС Головного управління юстиції у м. Києві. Номер запису про обтяження 18610577 (спеціальний розділ). 
26.          Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратор ДП "Інформаційний центр "Міністерства юстиції України" зареєстрував арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 12367211 від 06.04.2012 на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: 26814141, виданий 13.03.2012, видавник: Голосіївський РВ ДВС Головного управління юстиції у м. Києві. 
27.          Ліквідатор Боржника направив листи з додатками про скасування накладених арештів (вих. № 201/01-21 від 29.07.2021 і вих. № 257/01-21 від 22.10.21), відповіді на які не отримано. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.10.2021 №280470398 арешти не скасовано. 
28.          У зв`язку з наведеним ліквідатор Боржника звернувся до суду в межах провадження у справі про банкрутство з клопотанням про скасування арештів, накладених на майно Боржника, яке задоволено ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022, скасовано відповідні арешти.
29.          Ліквідатор Боржника неодноразово звертався із запитами про надання інформації щодо виконання зазначеної ухвали господарського суду до Голосіївського відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
30.          У зв`язку з неодноразовим неотриманням відповідей на відповідні запити ліквідатор Боржника здійснював запити на отримання довідок з ДРРПНМ про скасування обтяжень. Станом на 18.07.2023 арешт не скасовано, станом на 07.08.2023 згідно з інформаційною довідкою з ДРРПНМ №341819616 обтяження щодо Боржника відсутні.
31.          Ліквідатор Боржника провів фінансовий аналіз Боржника в процедурі розпорядження майном, а потім у ліквідаційній процедурі згідно з вимогами Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій у приховуванні банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Мінекономіки України від 19.01.2006 №14 (далі - Методичні рекомендації).
32.          Для оцінки фінансового стану підприємства проаналізовано показники ліквідності і платоспроможності (фінансової стійкості) підприємства. Коефіцієнт поточної ліквідності, що характеризує загальну забезпеченість підприємства оборотними коштами для ведення господарської діяльності й своєчасного погашення термінових (поточних) зобов`язань підприємства, за період з 2017 - 2021 роки. Фактичний показник свідчить про низький рівень покриття поточних зобов`язань оборотними активами, оскільки нормативне його значення повинне перебувати в інтервалі 1,0 - 2,0. Негативна тенденція зміни цього показника за аналізований період зменшила ймовірність погашення поточних зобов`язань за рахунок виробничих запасів, готової продукції, грошових коштів, дебіторської заборгованості та інших оборотних активів. Отже, підприємство не має можливості погасити поточні зобов`язання, мобілізувавши всі свої оборотні кошти. 
33.          Коефіцієнт швидкої ліквідності, що відображає частку поточних зобов`язань, що покриваються за рахунок коштів дорівнює 0,0000 (рекомендується інтервал від 0,60 до 0,80). Низьке значення коефіцієнта є показником високого фінансового ризику і поганих можливостей для залучення додаткових засобів зі сторони через виникаючих труднощів з погашенням поточних заборгованостей. Коефіцієнт абсолютної ліквідності, що відображає частку поточних зобов`язань, що покриваються винятково за рахунок коштів, найбільш жорстокий критерій ліквідності. За період з 2017 - 2021 роки даний показник дорівнює 0,0000 (при рекомендованому значенні від 0,2 до 0,35), таке низьке значення може означати, що підприємство немає готівкових коштів для розрахунків. Підприємство не має здатності до негайного погашення поточних зобов`язань за рахунок грошових коштів. 
34.          Розгляд показників ліквідності показує, що підприємство не здатне розрахуватися за своїми поточними зобов`язаннями протягом усього розглянутого періоду, тобто підприємство знаходиться в незадовільному фінансовому стані.
35.          На підставі аналізу коефіцієнтів покриття і забезпеченості власними оборотними засобами встановлено, що через відсутність у підприємства прибутку протягом всього досліджуваного періоду і негативної динаміки коефіцієнта покриття, фінансовий стан підприємства характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності.
36.          Для аналізу факторів, що призвели до надкритичної неплатоспроможності, було здійснено вертикальний і горизонтальний аналіз активів та пасивів. Дебіторська заборгованість відсутня. Показники рентабельності протягом останніх трьох років мають негативне значення та вказують на незадовільну ефективність діяльності підприємства. Структурний аналіз активів та пасивів, дослідження динаміки поточної і довгострокової дебіторської і кредиторської заборгованостей свідчить про незадовільну структуру балансу. Показники рентабельності свідчать про неефективність діяльності. Всі вищевказані фактори негативно вплинули на платоспроможність підприємства. 
37.          Ознаки фіктивного банкрутства на підприємстві відсутні, оскільки коефіцієнт покриття (оборотними активами поточних зобов`язань) протягом всього розглянутого періоду не перевищує одиницю.
38.          Отже, висновки проведеного ліквідатором фінансового аналізу Боржника свідчить про те, що вина засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі вина керівника боржника у доведенні до банкрутства Боржника відсутня. 
39.          20.07.2022 за ініціативою кредитора Головного управління Державної податкової служби у м. Києві відбулося засідання комітету кредиторів Боржника, на якому, зокрема, розглянуто питання доцільності притягнення до субсидіарної відповідальності колишнього керівника Боржника, зобов`язано ліквідатора Боржника звернутися до аудитора про проведення ним аудиторської перевірки, висновок якого повинен містити доцільність покладення додаткової (субсидіарної) відповідальності за зобов`язаннями Боржника на засновника, орган управління або інших осіб, у тому числі керівника боржника. 
40.          18.08.2022 ліквідатор Боржника направив кредиторам та ДК "Укроборонпром" запити (вих. №№149/01-21, 150/01-21, 151/01-21, 152/01-21 від 18.08.2022) про проведення засідання комітету кредиторів у порядку опитування відповідно до абзацу 3 пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ. 
41.          На підставі зазначеного запиту комітет кредиторів Боржника ухвалив рішення про зобов`язання ліквідатора Боржника підготувати необхідні документи та звернутися до Господарського суду міста Києва в межах провадження справи про банкрутство Боржника з клопотанням про зобов`язання судом Міністерства юстиції України провести аналіз фінансово-господарського стану Боржника щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, зі складанням відповідного висновку.
42.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 зобов`язано Міністерство юстиції України провести аналіз фінансово-господарського стану Боржника щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства. Також зобов`язано ліквідатора направити до органу з питань банкрутства копії необхідних документів для проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства згідно з Методичними рекомендаціями.
43.          Згідно з висновком проведеного Міністерством юстиції України аналізу фінансово-господарського стану Боржника ознаки фіктивного банкрутства не встановлено (арк. 12 висновку); за період, що підлягає аналізу відповідно до Методичних рекомендацій економічних ознак дій з доведення до банкрутства та ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства не вбачається (арк. 25 висновку); підприємство характеризується як підприємство-боржник з ознаками надкритичної неплатоспроможності (арк. 27 висновку). 
44.          Ліквідатор Боржника звернувся до господарського суду в межах провадження у справі про банкрутство із заявою про затвердження уточнюючого реєстру вимог кредиторів Боржника зі змінами станом на 24.12.2021 з урахуванням правонаступництва та відсутності заставного майна заставного кредитора (вих. №312/01-21 від 24.12.21). Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 зазначену заяву відхилено. 
45.          З метою розшуку заставного майна Боржника ліквідатор направив до Державної аудиторської служби України запити (вих. №118/01-21 від 28.04.2023 та вих. №146/01-21 від 25.05.23) про надання інформації про те: чи проводився аудит в період з 2009 по 2020 роки на Державному підприємстві "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" (правонаступником якого є Боржник); чи були виявлені порушення при проведенні аудиту, які саме; чи є інформація про виконання (невиконання) контрактів №РС 23(2008) А/15267/РРО-3(і) від 24.07.2009, №РС 25(2008) А/15267/РРО-3 від 21.12.2009, №РС 72(2008) А/15267/РРО-3 від 30.11.2009, укладених між принципалом та президентом Індії, представленим Міністерством Оборони, Урядом Індії, Індія, Нью Делі.
46.           Державна аудиторська служба України відповіла (вих. №000800-14/5574-2023 від 16.05.2023 і вих. №001200-16/6230-2023 від 31.05.2023), що протягом 2009-2020 років аудиту щодо Боржника не проводила. 
47.          28.04.2023 ліквідатор Боржника направив до Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону запит (вих. №117/01-21 від 28.04.2023) про надання інформації щодо порушення кримінальних справ стосовно керівників (або інших службових осіб) Державного підприємства "Зовнішньоторговельна фірма "Таско-Експорт" або Боржника за статтею 191 Кримінального кодексу України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем). 01.06.2023 отримано відповідь (вих. №935ВИХ23 від 09.05.2023) про те, що Київська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Центрального регіону нагляд у кримінальних провадженнях цієї категорії не здійснює. 
48.          02.06.2023 ліквідатор Боржника направив відповідний запит (вих. №155/01-21 від 02.06.2023) до Офісу Генерального прокурора, який відповів (вих. №25/3-1141ВИХ-23 від 19.06.2023), що за результатами опрацювання масиву даних Реєстру кримінальних проваджень, в яких містяться відомості про можливе застосування заходів кримінально-правового характеру до Боржника, станом на 15.06.2023 не встановлено. 
49.          Ліквідатор Боржника направив до Голосіївського РВ ДВС у м. Києві Центрального МУМЮ (м. Київ) запити (вих. №277/01-21 від 02.11.2023 і вих. №317/01-21 від 29.11.2023) щодо надання інформації та підтверджуючих документів щодо здійснення державним виконавцем передбачених нормами Закону України "Про виконавче провадження" заходів при примусовому виконанні рішень Господарського суду міста Києва (у справах №910/3429/14, №910/3420/14, №910/3417/14; АСВП №53039206, №53046643; №53046884), за якими стягувачем є Банк, а боржником - ДП ЗТФ "Таско-Експорт" (накладення арешту на банківські рахунки, отримання від керівника Боржника інвентаризаційного опису, складення акту опису майна, яке підлягає примусовому відчуженню, листування зі стягувачем, листування з Боржником тощо). 
50.          Голосіївське РВ ДВС у м. Києві відповіло (вих. № 221693 від 18.12.2023), що на підставі виконавчих листів №910/3429/14, №910/3420/14, №910/3417/14 відкрито виконавчі провадження. У межах зведеного виконавчого провадження державний виконавець вчинив усі виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішень суду відповідно до норм чинного законодавства, виніс постанову про арешт коштів та майна від 25.01.2017, на підставі яких внесено відповідні записи про обтяження до державних реєстрів, оголошено майно в розшук. 
51.          Ліквідатор Боржника направив Банку запити (вих. №278/01-21 від 02.11.2023, вих. №316/01-21 від 29.11.2023, вих. №339/01-21 від 18.12.23) про надання завірених належним чином копій контрактів №РС 23(2008) А/15267/РРО-3(і) від 24.07.2009, №РС 25(2008) А/15267/РРО-3 від 21.12.2009, №РС 72(2008) А/15267/РРО-3 від 30.11.2009, укладених між принципалом Боржником та президентом Індії, представленим Міністерством Оборони, Урядом Індії (Індія, Нью Делі), для подальшої передачі до відділу дізнання Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві; а також інформації щодо виконання (невиконання) Боржником (іншою юридичною особою) вказаних контрактів, копій листування Банку (з Боржником, органами ДВС тощо) стосовно заставного майна за договорами застави №151110Z43 від 01.03.2010, №151110Z42 від 01.03.2010, №151110Z50 від 09.03.2010 зі змінами і доповненнями. 08.01.2024 від Банку отримано лист (вих. №0000606/40569-23 від 28.12.23) з копіями запитуваних контрактів, які 10.01.2024 були передані до Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві.
52.          Ліквідатор Боржника направив Банку запит (вих. №22/01-21 від 19.01.24) про надання банківських виписок Боржника по рахунках, які зазначені в контрактах №РС 23(2008) А/15267/РРО-3(і) від 24.07.2009, №РС 25(2008) А/15267/РРО-3 від 21.12.2009, №РС 72(2008) А/15267/РРО-3 від 30.11.2009, з метою підтвердження перерахування / неперерахування грошових коштів за вказаним контрактами. 
53.          З аналізу отриманих від Банку у відповідь (вих. №0024100/4006-24 від 02.02.2024) виписок щодо руху коштів по розрахункових рахунках Боржника вбачається: 
- на рахунку №26007010023680 (валюта 643 - рос. рубль) рух коштів відсутній; 
- на рахунку № НОМЕР_1 (валюта 840 - долари США) обліковувалися кошти за депозитними договорами, нарахування відсотків по них, здійснювалася конвертація доларів США в українську гривню, з подальшим зарахуванням цієї валюти на інший рахунок Боржника, відкритий у національній валюті. Остання сума 27,86 дол. США була перерахована Банком 16.05.2014 з призначенням платежу: обов`язковий продаж валюти згідно з постановою Правління НБУ; 
- на рахунку № НОМЕР_1 (валюта 978 - Євро) обліковувалися кошти за депозитними договорами, нарахування відсотків по них, здійснювалася конвертація євро в українську гривню, з подальшим зарахуванням цієї валюти на інший рахунок Боржника, відкритий в національній валюті. Остання сума 13849,27 євро була перерахована Банком 15.07.2013 з призначенням платежу: обов`язковий продаж валюти згідно з постановою Правління НБУ; 
- з рахунку №26007010023680 (валюта 980 - гривня) проводилися платежі на поточну господарську діяльність Боржника (щомісячні комісійні винагороди за управління гарантій; оплата дозвільних документів, експертиз; виплата заробітної плати та обов`язкових платежів, витрати на відрядження; оплата за приймання делегацій; сплата податків та зборів; оплата страхування вантажів, за організацію залізничних перевезень; придбання меблів, комп`ютерної техніки; орендні та комунальні платежі тощо). Остання сума 254622,23 грн була перерахована за вимогою 08.05.2015 з призначенням платежу: на користь Міноборони згідно з вимогою на підставі наказу, часткова сплата. 
54.          Водночас кошти за виконання контрактів №РС 23(2008) А/15267/РРО-3(і) від 24.07.2009, №РС 25(2008) А/15267/РРО-3 від 21.12.2009, №РС 72(2008) А/15267/РРО-3 від 30.11.2009 на вказані розрахункові рахунки не надходили.
55.          16.12.2022 до Головного управління НП в м. Київ направлено заяву про факт вчинення кримінального порушення за частиною 1 статті 388 Кримінального кодексу України (вих. №242/01-21 від 16.12.2022). У зв`язку з неотриманням своєчасної відповіді від ГУ НП в м. Києві ліквідатор Боржника подав скаргу на бездіяльність слідчого (вих. №01-01/21 від 02.01.2023) до Голосіївського районного суду міста Києва. 
56.          Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.02.2023 у справі №752/130/23 задоволено скаргу Боржника в особі ліквідатора на бездіяльність уповноважених осіб Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення; зобов`язано уповноважену особу Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ліквідатора Боржника від 16.12.2022 у відповідності до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.
57.          24.04.2023 ліквідатор Боржника отримав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань з номером кримінального провадження 12023105010000172. 
58.          19.05.2023 постановою дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12023105010000172 від 22.02.23, за ознаками кримінального проступку, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України. За наслідками оскарження ліквідатором Боржника зазначену постанову скасовано, матеріали кримінального провадження направлено до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві для здійснення подальшого досудового розслідування. 
59.          10.04.2024 ліквідатор Боржника отримав від Голосіївського УП ГУНП в м. Києві постанову про закриття кримінального провадження №12023105010000172 від 02.04.2024 (супровідний лист вих. №8348/185-47/2024 від 05.04.24).
60.          На підставі проведених ліквідатором Боржника інвентаризацій майна Боржника, реалізації ліквідаційної маси складено ліквідаційний баланс. 
61.          18.04.2024 ліквідатор направив кредиторам Боржника запити (вих. №95/01-21, №96/01-21, №97/01-21, №98/01-21 від 18.04.24) про проведення засідання комітету кредиторів у порядку опитування, відповідно до абзацу 3 пункту 16 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ. 
62.          Станом на 30.04.2024 відповідь від Головного управління ДПС в м. Києві, що має вирішальний голос, не надійшла.
63.          Від Банку, що має дорадчий голос, надійшла відповідь (вих. №б/н від 30.04.2024), підписана представником Малік Тетяною Іванівною, яка діє на підставі довіреності від 04.03.2024 № ДП24701/24-0089. На думку Банку, звіт не підлягає затвердженню, а робота ліквідатора є незадовільною. Зокрема, звіт ліквідатора не відповідає вимогам частини 1 статті 65 КУзПБ, документи подано не в повному обсязі. Ліквідатор Боржника не виконував свої обов`язки належним чином всупереч частині 4 статті 61 КУзПБ. Усі звіти ліквідатора є ідентичними, фактично містять ту саму інформацію, що свідчить про копіювання звітів та бездіяльність ліквідатора. У частині пошуку майна ліквідатор обмежився надсиланням ряду запитів до державних органів, отриманням відповідей на ці запити, а з поданих ліквідатором звітів вбачається, що починаючи з липня 2021 року, ліквідатор Боржника не вживав жодних інших дій, спрямованих саме на пошук активів Боржника, оскільки саме по собі направлення запитів чи отримання витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно дає лише змогу констатувати наявність чи відсутність того чи іншого майна у власності Боржника в момент звернення. Станом на дату подання звіту ліквідатор Боржника так і не встановив обставини / причини невиконання контрактів, укладених між Боржником та Урядом Індії, грошова виручка за якими виступила заставою Банку. Кримінальне провадження за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України відкрито лише на початку 2023 року після скарг заставного кредитора на бездіяльність ліквідатора. Витрати ліквідатора Боржника в розмірі 28067,57 грн є недоведеними.
64.          Від АТ "Українська оборонна промисловість", що має дорадчий голос, надійшла відповідь (вих. №UOP2.2-3609 від 29.04.2024), підписана представником Гетта Тетяною Миколаївною, яка діє на підставі довіреності від 30.06.2023 № Д-409/2023. АТ "Українська оборонна промисловість" підтримує пропозицію схвалити звіт ліквідатора про проведену ліквідаційну процедуру та ліквідаційний баланс Боржника, а також не має заперечень щодо звіту ліквідатора про нарахування та виплату основної грошової винагороди у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора та звіту про відшкодування витрат у справі про банкрутство.
65.          За наслідками отриманих відповідей складено протокол №4 від 01.05.2024, який направлено усім кредиторам.
66.          13.05.2024 ліквідатор Боржника долучив відповідь кредитора з вирішальним голосом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яке проголосувало "за" схвалення звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат у зв`язку з виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство за період з 31.05.2021 до 30.04.2024.
67.          Крім того, в постанові Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 у цій справі про банкрутство Боржника (ухваленій за наслідками перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 про відмову в задоволенні скарги Банку на дії / бездіяльність ліквідатора Боржника арбітражної керуючої Пуговкіної А.В.) встановлено, що фактично заставним майном, на розшуку якого наполягає Банк є грошові кошти, які мають надійти на рахунки Боржника за виконання контрактів з Міністерством Оборони Уряду Індії, а також грошові кошти, що знаходяться на депозитних рахунках, відкритих боржником у Банку. За даними ліквідатора вказані контракти не виконано, Боржник своїх зобов`язань із поставки товару не виконав і, відповідно, кошти на виконання таких контрактів не надходили. Банк не заперечує факт ненадходження коштів на рахунки Боржника Банк. Тобто Банк, підтверджуючи факт ненадходження коштів за вказаними контрактами на рахунки, відкриті у відділенні Банку, теоретично підтверджує відсутність предмету застави, наполягає на вчиненні ліквідатором дій щодо розшуку вказаних активів та дослідженні обставин щодо виконання контрактів.
Стислий зміст ухвал суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції
68.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025, затверджено звіт ліквідатора Боржника про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період з 31.05.2021 до 30.04.2024 у сумі 692980,70 грн та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство за період з 31.05.2021 до 30.04.2024 у сумі 28067,57 грн, стягнуто на користь арбітражної керуючої Пуговкіної А.В.: з Банку - 443421,86 грн, з Головного управління Державної податкової служби в м. Києві - 247782,04 грн, з Машури Ніни Борисівни - 19180,38 грн. 
69.          Зазначені судові рішення мотивовано тим, що рішення про затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату основної грошової винагороди та відшкодування втрат за підсумками ліквідації Боржника прийнято більшістю голосів кредиторів Боржника, водночас неможливо здійснити покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому за рахунок авансованих коштів заявником або боржником або за рахунок інших джерел. 
70.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2024, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Боржника, ліквідовано Боржника як юридичну особу у зв`язку з банкрутством, провадження у справі закрито. 
71.          Зазначені судові рішення мотивовано тим, що ліквідатор Боржника виконав усі необхідні дії, передбачені КУзПБ, для виявлення майнових активів Боржника з метою задоволення вимог кредиторів.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
72.          Банк подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені ухвали та постанови господарських судів першої та апеляційної інстанцій; ухвалити нові рішення про відмову ліквідатору Боржника у задоволенні клопотання про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу, закриття провадження у справі, про відмову ліквідатору Боржника у затверджені звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат за період з 31.05.2021 до 30.04.2024, відмовити ліквідатору Боржника у задоволенні вимог про стягнення з кредиторів суми в розмірі 710384,28 грн. 
73.          Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
74.          Банк вважає, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи та ухваленні судових рішень щодо затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Боржника та закриття провадження у справі неправильно застосували положення статей 61, 64, 65 КУзПБ, не врахувавши висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постановах: від 12.08.2021 у справі №5019/960/11, від 02.09.2021 у справі №910/3438/13, від 13.12.2022 у справі №Б8/180-10, від 08.05.2018 у справі №904/5948/16, від 02.07.2019 у справі №5011-46/1733-2012, від 12.09.2019 у справі №914/3812/15, від 28.11.2019 у справі №18/1971/12, від 27.02.2020 у справі №910/2127/16, від 25.06.2020 у справі №44/484-б, від 27.10.2020 у справі №28/29-б-43/212-2012, від 07.10.2021 у справі №914/3812/15, від 08.12.2022 у справі №904/4387/19, від 08.08.2019 у справі №922/2817/18, 06.06.2018 у справі №904/4863/13, від 28.11.2019 у справі №904/6144/16, від 02.09.2021 у справі №910/3438/13, від 10.12.2020 у справі №916/95/18, від 29.07.2021 у справі №910/23011/16, від  23.09.2021 у справі №5002-17/1718-2011, від 26.05.2022 у справі №923/862/15, від 19.10.2022 у справі №927/50/20, від 31.10.2018 у справі №903/975/14, від 27.02.2020 у справі №910/21227/16, від 25.06.2020 у справі №44/484-б щодо повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедури; від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц щодо стандарту доказування. 
75.          Банк стверджує, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні судових рішень щодо затвердження звіту ліквідатора Боржника про нарахування та виплату основної грошової винагороди неправильно застосували положення частини 3 статті 12, частини 4 статті 30, абзацу 3 частини 6 статті 30 КУзПБ, статей 74, 76-78, 86, 234, 282 Господарського процесуального кодексу України, не врахувавши висновків Верховного Суду щодо їх застосування, викладених у постановах: від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 04.11.2019 у справі №9901/264/19 щодо затвердження вимог арбітражного керуючого; від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 04.10.2018 у справі №916/1503/17, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 15.05.2018 у справі №29/5005/486/2012, від 04.10.2018 у справі №922/132/13-г, від 01.03.2018 у справі №910/32824/15 щодо оплати діяльності арбітражного керуючого; від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц щодо стандарту доказування.
76.          Також скаржник зазначає, що господарські суди попередніх інстанцій у порушення приписів статей 74, 76-78, 86, 234, 282 Господарського процесуального кодексу України не дослідили зібраних у справі доказів, не надали їм належної оцінки, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що в результаті призвело до неправомірного закриття провадження у справі та затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди, про відшкодування витрат та покладення їх на кредиторів.  
77.          На думку Банку, ліквідатор Боржника не здійснив заходів у частині виконання обов`язку щодо виявлення активів банкрута, аналізу правочинів, аналізу руху грошових коштів з урахуванням минулої діяльності Боржника та з урахуванням того, що Боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство з 18.09.2018 уже перебував у самоліквідації. Зокрема, ліквідатор Боржника не встановив обставини щодо майна Боржника, яке перебувало в заставі Банку.
78.          Банк заперечує проти висновку господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що ліквідатор Боржника в повній мірі виконав обов`язки та вжив усі заходи, передбачені КУзПБ, посилаючись на ненадання господарськими судами оцінки належності проведення ліквідатором всієї ліквідаційної процедури, в тому числі відповідності законодавству складеного ліквідаційного балансу та всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, повноті пошуку, виявлення майнових активів Боржника для включення їх до ліквідаційної маси, зокрема, повернення майна Боржника, що знаходиться у третіх осіб, здійснення дій щодо покладення відповідальності на третіх осіб. 
79.          За доводами Банку, бездіяльність ліквідатора Боржника фактично призвела до затягування ліквідаційної процедури, збільшення витрат, завдання збитків кредиторам, покладення на них необґрунтовано нарахованої винагороди ліквідатора та його витрат. Водночас господарські суди не прийняли до уваги доводи Банку про те, що заявлені ліквідатором Боржника до відшкодування витрати не доведено належними та допустимими доказами, не є витратами ліквідаційної процедури, адже не пов`язані зі збереженням та утриманням майнових активів Боржника або будь-якими іншими діями ліквідатора, які безпосередньо стосуються ліквідаційної процедури в цій справі. 
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
80.          Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
81.          Відзив мотивовано тим, що висновки, викладені у перелічених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду, не є релевантними до спірних у цій справі правовідносин; Банк не включив до касаційної скарги заперечення щодо судових рішень з розгляду скарги кредитора на дії ліквідатора, якими встановлено повноту його дій у ліквідаційній процедурі; скаржник не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
82.          АТ "Українська оборонна промисловість" звертає увагу на те, що заставним майном, на розшуку якого наполягає Банк, є грошові кошти, які мають надійти на рахунки Боржника за виконання контрактів з Міністерством Оборони Уряду Індії, а також грошові кошти, що знаходяться на депозитних рахунках, відкритих Боржником у Банку, тоді як Банк не заперечує факт ненадходження коштів на рахунки Боржника та не зазначає, які саме дії необхідно вчинити ліквідатору, щоб знайти вказане заставне майно. 
83.           АТ "Українська оборонна промисловість" заперечує проти твердження скаржника про відсутність у звіті ліквідатора про дослідження первинної документації, інформації про рух коштів, аналізу правочинів тощо, посилаючись на зміст звіту; про ненадання висновку з питань приховування банкрутства, доведення до банкрутства, невчинення дій з покладення субсидіарної відповідальності на третіх осіб. 
84.          Також АТ "Українська оборонна промисловість" зазначає, що невирішення питання оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування понесених ним витрат не є підставою для відмови у затвердженні звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу та закриття провадження у справі про банкрутство на підставі пункту 5 частини 1 статті 90 КУзПБ, а тому не є підставою для скасування відповідної ухвали.
Позиція Верховного Суду
85.          Керуючись вимогами статей 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
86.          Предметом касаційного оскарження є постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за наслідками перегляду ухвал господарського суду першої інстанції, якими: затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Боржника, припинено юридичну особу - Боржника, закрито провадження у справі про банкрутство; затверджено звіт ліквідатора Боржника про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство. 
87.            Ліквідація банкрута є однією із судових процедур, які застосовуються щодо боржника (стаття 6 КУзПБ). За своєю суттю ліквідація є припиненням існування суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного банкрутом. Прядок проведення цієї процедури врегульований у розділі IV КУзПБ.
88.          Зокрема, положеннями статті 62 та частини 1, 2 статті 65 КУзПБ передбачено певну сукупність дій, яку необхідно вчинити в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків до звіту ліквідатора, які подаються суду разом із зазначеним звітом та є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, що проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів); подання звіту та ліквідаційного балансу здійснюється ліквідатором за наслідком всіх проведених ним дій в ході ліквідаційної процедури. Обов`язком ліквідатора є здійснення всієї повноти заходів, спрямованих на виявлення активів боржника, при цьому ні у кого не повинно виникати обґрунтованих сумнівів щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).
89.          Розгляд та затвердження ліквідаційного балансу судом є обов`язковим предметом судового засідання, за наслідком якого приймається рішення про ліквідацію (припинення) юридичної особи боржника. Ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи. 
90.          Затверджуючи звіт ліквідатора, господарський суд повинен надати оцінку належності проведення ліквідатором усієї ліквідаційної процедури, в тому числі додержання порядку продажу майна банкрута, дотримання ним черговості задоволення вимог кредиторів, відповідності законодавству складеного ліквідаційного балансу та всіх обов`язкових додатків до звіту ліквідатора, оцінити повноту пошуку, виявлення майнових активів банкрута, для включення їх до ліквідаційної маси, дати оцінку діям ліквідатора щодо пошуку, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, надати оцінку повноті реалізації ліквідатором активів боржника, а також з`ясувати чи здійснювались ліквідатором заходи для виявлення та повернення дебіторської заборгованості банкрута.
91.          Висновки суду про встановлені обставини та їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглядаючи ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора, в судовому засіданні господарський суд перевіряє обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також достовірність змісту ліквідаційного балансу.
92.          Подібний за змістом висновок Верховний Суд неодноразово викладав у своїх постановах, зокрема, в постанові від 12.09.2019 у справі №914/3812/15, на яку посилається Банк у касаційній скарзі.
93.          Зазначаючи про принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02.09.2021 у справі №910/3438/13 (на яку посилається Банк у касаційній скарзі) також звернув увагу на критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, з урахуванням чого на кредитора або іншу особу, яка оспорює дотримання цього принципу, покладений обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси.
94.          Тож згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, заперечуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс боржника з підстав неналежного виконання ліквідатором боржника своїх обов`язків у ліквідаційній процедурі та неповноти здійснених ним заходів у цій процедурі, з урахуванням положень частини 6 статті 61 КУзПБ, статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, кредитор або інша особа має довести, що ці порушення з боку ліквідатора мали місце та призвели до недотримання порядку здійснення ліквідаційної процедури, і тим самим вплинули на формування ліквідаційної маси і на задоволення вимог кредиторів, відтак - на результати ліквідаційної процедури боржника, а подальше провадження у справі про банкрутство в контексті збільшення судових витрат у справі та застосування додаткових інструментів задля задоволення вимог кредиторів є виправданим.
95.          Натомість ліквідатор у звіті, в силу покладених на нього КУзПБ завдань у ліквідаційні процедурі, має довести, що його дії мали саме мету пошуку і виявлення майна банкрута. Під час ліквідаційної процедури, ліквідатор має здійснювати обґрунтовані та логічні дії, а також здійснювати запити до відповідних органів, з врахуванням минулої діяльності банкрута. При цьому кількість запитів не є критерієм якості роботи ліквідатора. Таким критерієм є наповнення ліквідаційної маси.
96.          Повноваження ліквідатора визначені статтею 61 КУзПБ, зокрема, згідно з частиною 2 якої під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
97.          Верховний Суд неодноразово (зокрема у постанові від 07.10.2021 у справі №914/3812/15, на яку посилається Банк у касаційній скарзі) звертав увагу на те, що невід`ємним критерієм дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, зокрема, є з`ясування усіх необхідних обставин для вирішення питання покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника через доведення його до банкрутства.
98.          Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20(906/1113/21) дійшов висновку, що у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України.
99.          Недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії / бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.
100.          Притягнення винних у доведені до банкрутства осіб до субсидіарної відповідальності є механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і, як наслідок, недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.
101.          Саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №906/904/16, від 02.09.2020 у справі №923/1494/15, від 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20)).
102.          Дослідивши звіт ліквідатора Боржника, ліквідаційний баланс Боржника, додані до нього та наявні в справі докази, господарські суди першої та апеляційної інстанцій у цій справі встановили обставини щодо вчинення ліквідатором Боржника у ході ліквідаційної процедури низки дій (перелічених у оскаржуваних судових рішеннях), спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна Боржника тощо. Проаналізувавши їх обсяг, господарські суди дійшли висновку про виконання ліквідатором Боржника усіх необхідних дій та покладених на нього КУзПБ обов`язків, у зв`язку з чим визнали за необхідне затвердити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Боржника, ліквідувати Боржника та закрити провадження у справі. 
103.          Заперечуючи проти таких висновків господарських судів попередніх інстанцій, Банк у касаційній скарзі стверджує про неповне виконання ліквідатором Боржника своїх обов`язків і невжиття ним усіх заходів, передбачених КУзПБ, а також про ненадання господарськими судами оцінки належності проведення ліквідаційної процедури, відповідності законодавству ліквідаційного балансу та його додатків, повноті пошуку, виявлення та повернення активів Боржника, покладення відповідальності на третіх осіб. 
104.          Такі доводи Банку підлягають відхиленню, оскільки вони по суті зводяться до незгоди з висновками господарських судів першої та апеляційної інстанцій щодо оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин та спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів, встановлення інших обставин у тому контексті, який, на думку Банку, свідчить про відсутність підстав для затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу. Однак переоцінка доказів, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими не входить до меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.
105.          Банк наполягає, що згідно з матеріалами справи та змістом звіту ліквідатора він не здійснив заходи в частині виконання обов`язку щодо виявлення активів Боржника, аналізу правочинів, аналізу руху грошових коштів (з урахуванням минулої діяльності Боржника та перебування його з 18.09.2018 у самоліквідації). Наведені твердження Банку суперечать обставинам, встановленим господарськими судами попередніх інстанцій, які докладно дослідили вчинені у процедурі банкрутства дії ліквідатора. 
106.          При цьому Банк у касаційній скарзі, висловлюючи сумніви у повноті дій ліквідатора, не наводить належного обґрунтування того, які саме дії, окрім перелічених у відповідному звіті та оскаржуваних судових рішеннях, мав вчинити ліквідатор Боржника відповідно до вимог КУзПБ та яким чином їх невчинення вплинуло на результат формування ліквідаційної маси. 
107.          Зокрема, посилаючись на бездіяльність ліквідатора в частині нездійснення пошуку заставного майна Боржника, Банк не зазначає конкретні дії, які мав здійснити ліквідатор Боржника для його пошуку з урахуванням того, що згідно з встановленими апеляційним господарським судом (зокрема у постанові від 10.01.2024 у цій справі) обставинами предметом застави за відповідними договорами визначено кошти, які мають надійти на рахунки Боржника за виконання контрактів з Міністерством Оборони Уряду Індії, та кошти на депозитних рахунках, відкритих Боржником у Банку. Водночас оскільки Боржник не виконав своїх зобов`язань з поставки товару за вказаними контрактами, кошти на їх виконання не надійшли; і Банк не заперечує факту ненадходження таких коштів на рахунки Боржника. 
108.          Тобто Банк під час розгляду справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій не довів наявності певних ознак того, що відповідні кошти, які становлять предмет застави за укладеними між ним і Боржником договорами, надійшли на його рахунки, але були протиправно виведені з таких рахунків та, відповідно, можуть бути повернуті Боржнику із зарахуванням до ліквідаційної маси задля погашення вимог кредиторів (передусім Банку як заставного кредитора) шляхом вчинення ліквідатором Боржника конкретних дій. 
109.          Також Банк не навів посилання на конкретну інформацію, які б свідчила про можливу наявність у Боржника інших (зокрема протиправно виведених на користь третіх осіб) активів, що могли бути виявлені ліквідатором і включені до ліквідаційної маси в разі вчинення ним певних додаткових дій, та / або існування інших правочинів, за якими у Боржника може бути дебіторська заборгованість або які підлягають визнанню недійсними, зокрема, на підставі положень статті 42 КУзПБ. 
110.          Натомість Банк наголошував на нез`ясуванні обставин / причин невиконання контрактів, укладених між Боржником та Урядом Індії, не зазначивши, за допомогою яких саме (ще не вчинених) дій ліквідатор Боржника має змогу встановити зазначені обставини та яким чином їх з`ясування повинно вплинути на наповнення ліквідаційної маси в цій справі, зокрема, з урахуванням того, що господарські суди в цій справі вже вирішили питання щодо притягнення до субсидіарної відповідальності органу, уповноваженого управляти майном Боржника, відмовивши у задоволенні відповідної заяви.
111.          Верховний Суд відхиляє викладені в касаційній скарзі аргументи Банку щодо формального характеру заяви ліквідатора Боржника, поданої на підставі частини 2 статті 61 КУзПБ та залишеної без задоволення ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 (залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2024), невідображення в заяві повної достовірної інформації про договори застави як актив Боржника, проведення аналізу щодо неналежного періоду, нез`ясування обставин про можливі зловживання на підприємстві Боржника тощо, які по суті спрямовані на спростування викладених у зазначених судових рішеннях висновків. 
112.          Такі доводи ставлять під сумнів судові рішення, які набрали законної сили та наразі не є предметом касаційного оскарження, тому суперечать принципу юридичної визначеності як одному з основоположних аспектів верховенства права, що передбачає дотримання принципу res judicata, відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").
113.          Також слід зауважити, що посилаючись на неповне дослідження господарськими судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, ненадання їм належної оцінки, Банк у касаційній скарзі не наводить конкретних наявних у матеріалах справи доказів, які безпідставно не були взяті до уваги господарськими судами. 
114.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд не вбачає підстав для висновку про неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції відповідних положень КУзПБ, зокрема через неврахування постанов Верховного Суду щодо їх застосування, при ухваленні оскаржуваної постанови за наслідком перегляду ухвали місцевого господарського суду про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу Боржника, ліквідацію Боржника та закриття провадження у справі. Адже Банк у цій справі не довів, що ліквідатор Боржника припустився порушень, які вплинули на формування ліквідаційної маси та задоволення вимог кредиторів, а подальше провадження у справі задля вчинення ліквідатором Боржника певних додаткових дій є доцільним з точки зору наявності об`єктивної можливості більш повного задоволення вимог кредиторів та, водночас, збільшення судових витрат.
115.          Щодо оскаржуваних судових рішень, ухвалених за наслідками звіту ліквідатора Боржника про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство, Верховний Суд виходить із такого. 
116.          Відповідно до положень частин 1, 2 статті 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Зокрема, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
117.          Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі.
118.          У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, або коштів фонду, створеного кредиторами для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого (у разі його створення).
119.          Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг (частина 4 статті 30 КУзПБ).
120.          Кредитори можуть створювати фонд для виплати грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи) та затверджуються ухвалою господарського суду. Господарський суд за заявою кредитора має право зменшити розмір грошової винагороди арбітражного керуючого, у разі, якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати (частина 5 статті 30 КУзПБ).
121.          Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітету кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у справі про неплатоспроможність фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у справі про банкрутство юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, погашення боргів боржника подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (частина 6 статті 30 КУзПБ).
122.          З огляду на положення частини 7 статті 43 Конституції України, згідно з якою право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.
123.          Місцевий господарський суд, з яким погодився господарський суд апеляційної інстанції, затвердив звіт ліквідатора Боржника про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування витрат у зв`язку з виконанням повноважень ліквідатора у справі про банкрутство в цій справі, оскільки за результатами голосування кредиторів з наведеного питання рішення прийнято більшістю голосів. Водночас господарські суди врахували, що в ліквідаційній процедурі не виявлено майна Боржника, інших його активів чи грошових коштів, за рахунок яких можна було б сплатити винагороду арбітражному керуючому. 
124.          Заперечуючи проти таких висновків господарських судів попередньої інстанції, Банк у касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо їх невідповідності конкретним положеннями статті 30 КУзПБ. 
125.          Натомість Банк посилається на обставини неналежного виконання арбітражним керуючим обов`язків ліквідатора у цій справі. Верховний Суд у цій постанові відхилив аргументи Банку, яка стосуються неповноти дій ліквідатора Боржника в ліквідаційній процедурі. 
126.          Водночас доводи Банку про затягування ліквідаційної процедури, тоді як вчинені ліквідатором дії не потребували стільки часу, підлягають відхиленню, оскільки Банк у касаційній скарзі належно не обґрунтував того, які саме дії (зокрема з числа перелічених у звіті ліквідатора та відповідних судових рішеннях) вчинені ліквідатором Боржника без дійсної необхідності відповідно до вимог КУзПБ, не були спрямовані на виконання ним своїх повноважень та досягнення мети ліквідаційної процедури та / або мали бути вчинені в більш короткі терміни при тому, що це залежало виключно від сумлінності арбітражного керуючого. 
127.          Аргументи Банку щодо безпідставного затвердження звіту про відшкодування витрат арбітражного керуючого по суті зводяться до заперечення факту затвердження комітетом кредиторів такого звіту та необхідності дослідження належності та допустимості доказів на підтвердження факту понесення відповідних витрат арбітражним керуючим та їх пов`язаності з виконанням обов`язків ліквідатора Боржника. Такі доводи підлягають відхиленню з огляду на встановлені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції. 
128.          При цьому слід наголосити, що за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
129.          Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах від 12.10.2021 у справі №905/1750/19, 20.05.2021 у справі №905/1751/19, від 02.12.2021 у справі №922/3363/20, від 16.12.2021 у справі №910/18264/20 та від 13.01.2022 у справі №922/2447/21 тощо.
130.          Однак у цій справі підстава, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, на яку посилався Банк у касаційній скарзі, не підтвердилась, оскільки Банк не навів підстав для висновку про неправильне застосування, зокрема, статті 30 КУзПБ внаслідок неврахування висновків щодо її застосування, викладених у постановах Верховного Суду.
131.          У касаційній скарзі в контексті доводів про неправильне застосування вказаної статті КУзПБ Банк послався на низку постанов Верховного Суду, що містять висновки, нерелевантні до правовідносин у цій справі. 
132.          Так, постанови Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 04.11.2019 у справі №9901/264/19, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц ухвалено не у справах про банкрутства, відповідно, вони не містять правових висновків щодо застосування норм КУзПБ, зокрема, щодо винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат. 
133.          Постанови Верховного Суду у справах від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 04.10.2018 у справі №916/1503/17, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 15.05.2018 у справі №29/5005/486/2012, від 04.10.2018 у справі №922/132/13-г, від 01.03.2018 у справі №910/32824/15 також не містять висновків щодо застосування норм КУзПБ, адже ухвалені у справах про банкрутство, провадження в яких здійснювалося на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
134.          До того ж за змістом перелічених постанов, певна відмінність у деяких висновках Верховного Суду (зокрема про відсутність підстав для виплати грошової винагороди арбітражному керуючому у справі №922/132-13-г через неналежне виконання ним своїх обов`язків як ліквідатора банкрута - проведення аукціону з продажу майна банкрута всупереч забороні суду; скасування судових рішень попередніх інстанцій та направлення на новий розгляд справ №29/5005/486/2012 і №910/32824/15) від висновків господарських судів у цій справі зумовлена різними фактичними обставинами відповідних справ. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
135.           Звертаючись з касаційною скаргою, Банк не довів неправильного застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права до встановлених під час розгляду справи обставин як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.
136.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, а також залишення без змін оскаржуваних ухвал і постанов господарських судів попередніх інстанцій.
Розподіл судових витрат
137.          Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" залишити без задоволення. 
2.          Постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 та ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2024 у справі №910/7041/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                 К. Огороднік

                                                                                                                 В. Пєсков