ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  906/304/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бакуліна С.В. головуючий (доповідач), Кібенко О.Р., Студенець В.І., 
за участю секретаря судового засідання - Федорченка В.М.,
представників:
позивача - Рибалка К.С., Рудометкиної М.О.,
відповідача - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2025 (головуючий - Маціщук А.В., судді - Василишин А.Р., Гудак А.В.) та рішення Господарського суду Житомирської області від 17.01.2025 (суддя Сікорська Н.А.) в частині задоволеної вимоги
та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"
на додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 (головуючий - Маціщук А.В., судді - Василишин А.Р., Гудак А.В.)
у справі   №906/304/23
за позовом ОСОБА_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"
про визнання недійсним рішення загальних зборів,

1.          ВСТАНОВИВ:
2.          Короткий зміст позовних вимог.
3.           ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (далі також - ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", Товариство) про:
- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" (код 40358580) від 03.10.2022, яке оформлене протоколом №1/2022;
- скасування запису про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що проведені 05.10.2022 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Чернишовою Г.А., номер запису 1003051070011013085 щодо ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" (код 40358580).
4.          Позовні вимоги позивач мотивує тим, що:
- його як учасника товариства про скликання зборів не повідомляли, у зборах він участі не приймав; 
- зборами вирішено питання, яке не було включено до порядку денного, а саме питання про визнання роботи виконавчого органу незадовільною;
- рішення зборів в частині підстави звільнення директора не узгоджується зі статутом;
- збори проведені не за місцем знаходження товариства;
- зборами вирішено передати безоплатно активи товариства іншій особі;
- рішення зборів спрямоване на нейтралізацію позивача як директора з метою заволодіння активами товариства.
5.          Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
6.          21.03.2016 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано юридичну особу ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи".
7.          Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 /позивач до 05.10.2022 був директором ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи".
8.          Відповідно до пункту 4.2.1, 4.5 статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", який затверджений рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом від 30.08.2018 №1, учасниками товариства є:
1) ОСОБА_1 з часткою в статутному капіталі в розмірі 37,9%;
2) ОСОБА_2 з часткою в статутному капіталі 37,9%;
3) ОСОБА_3 з часткою в статутному капіталі 24,2%.
9.          Відповідно до пункту 8.1.2 статуту загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства.
До виключної компетенції загальних зборів учасників належать: 1) визначення основних напрямів діяльності товариства; 2) внесення змін до статуту товариства, прийняття рішення про здійснення діяльності товариством на підставі модельного статуту; 3) зміна розміру статутного капіталу товариства; 4) затвердження грошової оцінки негрошового вкладу учасника; 5) перерозподіл часток між учасниками товариства у випадках, передбачених цим статутом та законом; 6) визначення порядку виплати учасникам частини прибутку в натуральному та/або грошовому вигляді; 7) обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства; 8) визначення форм контролю та нагляду за діяльністю виконавчого органу товариства; 9) створення інших органів товариства, визначення порядку їх діяльності; 10) прийняття рішення про придбання товариством частки (частини частки) учасника; 11) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період; 12) розподіл чистого прибутку товариства, прийняття рішення про виплату дивідендів; 13) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства, обрання комісії з припинення (ліквідаційної комісії), затвердження порядку припинення товариства, порядку розподілу між учасниками товариства у разі його ліквідації майна, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, затвердження ліквідаційного балансу товариства; 14) утворення, реорганізація і ліквідація філій та представництв, затвердження положення про них; 15) прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу; 16) обрання та відкликання директора, ревізійної комісії; 17) встановлення розміру, форми і порядку внесення додаткових вкладів; 18) виключення учасника з товариства; 19) визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; 20) прийняття інших рішень, віднесених законом до компетенції загальних зборів учасників. Питання, віднесенні до виключної компетенції загальних зборів учасників, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу товариства.
10.          Відповідно до пункту 8.2.3 статуту річні загальні збори учасників скликаються протягом шести місяців наступного за звітним року, якщо інше не встановлено законом. До порядку денного річних загальних зборів учасників обов`язково вносяться питання про розподіл чистого прибутку товариства, про виплату дивідендів та їх розмір.
11.          Згідно із пунктом 8.2.1 статуту загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених законом або статутом товариства, а також: 1) з ініціативи виконавчого органу товариства; 2) на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.
12.          У відповідності до пункту 8.2.6 статуту вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.
13.          Згідно з пунктом 8.2.9 статуту виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.
14.          Відповідно до пункту 8.2.10 статуту у разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно.
15.          Згідно з підпунктом 6 пункту 8.2.11 статуту загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. Проведення загальних зборів за межами території України допускається лише за одностайною письмовою згодою всіх учасників товариства.
16.          Відповідно до пункту 1.3 статуту місцезнаходження товариства: м. Житомир, Корольовський район вул. Промислова, 10.   Така юридична адреса товариства підтверджена також відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
17.          Відповідно до пункту 8.4.5 статуту повноваження директора можуть бути тимчасового призупинені або достроково припинені у разі порушення ним законодавства України, вимог цього статуту, рішень загальних зборів учасників, у передбачених контрактом випадках або якщо він своїми діями або бездіяльністю завдає шкоди товариству. Рішення про це може бути прийняте загальними зборами учасників товариства за поданням будь-якого учасника або самого директора. Директор, відносно якого внесене таке подання, відсторонюється від виконання своїх обов`язків та повноважень до вирішення питання по суті.
18.          Матеріалами справи підтверджено, що 10.08.2022 учасник товариства ОСОБА_2 направила директору ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" ОСОБА_4 вимогу про проведення позачергових загальних зборів ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" від 04.08.2022, в якій просила:
1) скликати на вимогу учасника загальні збори ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" в найкоротший строк з урахуванням вимог чинного законодавства;
2) включити до порядку денного загальних зборів такі питання:
1.       Обрання лічильної комісії;
2.       розгляд звіту керівника за результатами роботи товариства протягом 2021 року;
3.       Прийняття рішення про розподіл чистого прибутку товариства;
4.       Прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір;
5.       Прийняття рішення про зміну керівника (директора) товариства;
6. Прийняття рішення про передачу інтелектуальних та всіх інших майнових і немайнових прав на БПАК "HAWK" іншим особам.
19.          Така вимога була направлена уповноваженим представником ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку, що підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта" від 10.08.2022 та описом вкладення у цінний лист від 10.08.2022. Доказів одержання такої вимоги матеріали справи не містять.
20.          Суду першої інстанції надана належним чином завірена копія довіреності від 09.08.2022, якою ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_5 представляти її інтереси як учасника (засновника) ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" з усіма правами, обов`язками та повноваженнями, наданими їй як учаснику товариства. Довіреність посвідчена консулом Генерального консульства України в Дюссельдорфі Бикорізом Р.Є. та зареєстрована в реєстрі за №570/1392-22. На підставі цієї довіреності ОСОБА_2 направила директору ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" ОСОБА_4 вимогу про проведення позачергових загальних зборів товариства та вчиняла інші дії, і повноваження представника не оспорюються сторонами в процесі розгляду справи.
21.          Матеріали справи не містять доказів реагування виконавчого органу ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" на вимогу учасника про проведення позачергових загальних зборів в порядку, встановленому законодавством та статутом відповідача.
22.          У зв`язку з відсутністю реагування виконавчого органу 26.08.2022 учасник товариства ОСОБА_2 направила учасникам товариства повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", за змістом якого ОСОБА_2 , керуючись нормами частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та вимогами статуту товариства, повідомляє про проведення загальних зборів товариства 03.10.2022 о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 з наступним порядком денним загальних зборів:
1.       Обрання лічильної комісії;
2.       Розгляд звіту керівника за результатами роботи товариства протягом 2021 року;
3.       Прийняття рішення про розподіл чистого прибутку товариства;
4.       Прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір;
5.       Прийняття рішення про зміну керівника (директора) товариства;
6. Прийняття рішення про передачу інтелектуальних та всіх інших майнових і немайнових прав на БПАК "HAWK" іншим особам.
23.          Таке повідомлення було направлено позивачу 26.08.2022 уповноваженим представником ОСОБА_2 , що підтверджується фіскальним чеком на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 та описом вкладення в цінний лист на ім`я ОСОБА_1 . Згідно з даними трекінгу поштового відправлення з номером 1002402696555 відправлення було вручено адресату особисто 01.09.2022.
24.          Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" №1/2022 від 03.10.2022 підтверджено, що спірні загальні збори ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" відбулися 03.10.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , з таким порядком денним:
1.       Обрання лічильної комісії;
2.       Розгляд звіту керівника за результатами роботи товариства протягом 2021 року;
3.       Прийняття рішення про розподіл чистого прибутку товариства;
4.       Прийняття рішення про виплату дивідендів та їх розмір;
5.       Прийняття рішення про зміну керівника (директора) товариства;
6. Прийняття рішення про передачу інтелектуальних та всіх інших майнових і немайнових прав на БПАК "HAWK" іншим особам.
25.          В загальних зборах взяли участь: ОСОБА_2 через уповноваженого представника - Розенблата Борислава Соломоновича, який діяв на підставі довіреності від 09.08.2022, та ОСОБА_3 через уповноваженого представника - Діденко Романа, який діяв на підставі довіреності від 09.08.2022. Крім того, були присутні запрошені особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
26.          Загальними зборами товариства по другому питанню порядку денного було прийнято рішення не розглядати звіт керівника, оскільки він не з`явився на збори, і роботу директора ОСОБА_1 за результатами розгляду звітності (звіту/балансу за 2021 рік) товариства визнано незадовільною.
27.          З третього і четвертого питання порядку денного збори вирішили не розподіляти чистий прибуток і дивіденди у зв`язку з відсутністю чистого прибутку.
28.          Загальні збори прийняли також рішення:
- звільнити ОСОБА_1 з посади директора 03.10.2022 та обрати директором товариства ОСОБА_10 з 04.10.2022 та уповноважити останнього на подання документів та внесення необхідних змін до державних реєстрів (по п`ятому питанню);
- передати інтелектуальні та всі інші майнові і немайнові права на БПАК "HAWK", в т.ч. права на технічні умови ТУ У 30.3 - 40358580 - 001:2017 (УАСМ-1.00.00.000ТУ) на безпілотний авіаційний комплекс "HAWK" іншій юридичній особі, а саме - Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравіасистем" (код 39774879), уповноважити ОСОБА_5 на укладення відповідного договору від імені товариства та узгодження умов такого договору на власний розсуд. З метою реалізації вказаного права надати ОСОБА_5 право підпису від імені товариства та внести про нього, як про підписанта, відомості до державного реєстру (по шостому питанню).
29.          05.10.2022 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Чернишовою Г. А. були внесені зміни до відомостей щодо ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів), номер запису 1003051070011013085.
30.           ОСОБА_1 , звернувшись з позовом до суду 26.02.2023, просив визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" від 03.10.2022, що оформлене протоколом №1/2022.
31.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
32.          Справа розглядалася судами неодноразово. 
33.          За результатом нового розгляду, Господарський суд Житомирської області рішенням від 17.01.2025 частково задовольнив позов ОСОБА_1 у справі №906/304/23 та визнав недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" від 03.10.2022, що оформлене протоколом №1/2022. Суд відмовив у задоволенні позову в частині скасування запису про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які вчинені 05.10.2022 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Чернишовою Г.А., номер запису 1003051070011013085 щодо ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи".
34.          Рішення суду першої інстанції мотивовано таким:
- десятиденний строк, визначений частиною дев`ятою статті 31 Закону України  "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", необхідно обчислювати з наступного дня від дати вручення або відмови від отримання поштового відправлення, а в даному випадку, за відсутності доказів дати вручення - після спливу 14 календарних днів зберігання поштового відправлення відділенням поштового зв`язку, протягом яких адресат мав можливість отримати лист. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 , мала пересвідчитись в отриманні виконавчим органом товариства вимоги про скликання зборів і лише після спливу 10-денного строку від дати отримання чи від дати, коли товариство мало отримати вимогу, вживати дії щодо самостійного скликання загальних зборів. Оскільки таке право у відповідності з нормами частини дев`ятої статті 31 Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" станом на 26.08.2022 у неї не виникло, наведене свідчить про порушення процедури скликання загальних зборів;
- оскільки судом встановлено порушення процедури скликання загальних зборів ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", це є достатньою підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на зборах, проведених 03.10.2022, без додаткового встановлення фактів порушення цими рішенням прав та законних інтересів учасника - ОСОБА_1 . Водночас, суд вважає, що питання порядку денного загальних зборів щодо розподілу прибутку товариства, виплати дивідендів, а також передача майнових прав іншим особам, безпосередньо стосуються і позивача як учасника товариства і впливає, в тому числі, на його майнові права, а тому порушення процедури скликання та проведення загальних зборів, прямо порушує його права та інтереси;
- дослідивши копію довіреності, суд встановив, що вона відповідає вимогам Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27.12.2004 №142/5/310, а тому відсутні підстави вважати, що інтереси ОСОБА_2 на загальних зборах представляла неуповноважена особа;
- доводи позивача щодо неотримання ним повідомлення про проведення загальних зборів товариства 03.10.2022 спростовуються наявними в матеріалах справи копіями фіскального чеку на ім`я ОСОБА_1 , опису вкладення в цінний лист на ім`я ОСОБА_1 , трекінгу поштового відправлення з номером 1002402696555, відповідно до якого відправлення вручено особисто 01.09.2022. З огляду на викладене, вимоги Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо повідомлення позивача про проведення загальних зборів були дотримані;
- дослідивши матеріали справи і заслухавши доводи сторін, суд встановив відсутність доказів щодо неможливості проведення зборів за місцезнаходженням товариства. Проведення загальних зборів не за місцезнаходження ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" є порушенням відповідних норм Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та Статуту, однак не вплинуло на волевиявлення учасників товариства та на прийняті ними рішення. Отже, суд встановив, що при проведенні загальних зборів 03.10.2022 було порушено як процедуру їх скликання так і їх проведення, а також факт порушення корпоративних прав та законних інтересів позивача, що є підставою для визнання їх недійсними у повному обсязі;
- щодо обставини укладення/неукладення правочину на виконання пункту рішення загальних зборів про передачу майнових прав на БПАК "HAWK" іншій особі, та зміст такого правочину, суд на виконання вказівки Верховного Суду встановив, що рішення загальних зборів з цього питання не було реалізоване. На момент розгляду справи права на ТУ У 30.3 - 40358580 - 001:2017 (УАСМ-1.00.00.000ТУ) на безпілотний авіаційний комплекс "HAWK" Товариству з обмеженою відповідальністю "Укравіасистем" не передавались;
- враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", оформлене протоколом №1/2022 від 03.10.2022, підлягає задоволенню;
- навіть у випадку скасування запису, вчиненого 05.10.2022 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Чернишовою Г.А., номер запису 1003051070011013085, в реєстрі залишатиметься запис 1003051070013013085, а тому задоволення позовної вимоги про скасування запису про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що проведені 05.10.2022 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Оліївської сільської ради Житомирського району Чернишовою Г. А., номер запису 1003051070011013085 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (код 40358580) не призведе до відновлення в реєстрі запису про керівника товариства ОСОБА_1 .
35.          Господарський суд Житомирської області додатковим рішенням від 05.02.2025 у справі №906/304/23 стягнув з ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на користь ОСОБА_1 3 220,80 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та 4 026,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
36.          Північно-західний апеляційний господарський суд постановами від 17.04.2025 рішення Господарського суду Житомирської області від 17.01.2025 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 05.02.2025 у справі №906/304/23 залишив без змін.
37.          Апеляційний суд погодився з наведеними вище висновками Господарського суду Житомирської області.
38.          Північно-західний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 05.05.2025 у справі №906/304/23 заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на правничу допомогу у справі №906/304/23 задовольнив частково. Стягнув з ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на користь ОСОБА_1 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відмовив у стягненні 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
39.          Апеляційний суд врахував, що представництво інтересів позивача як у першій так і в апеляційній інстанціях здійснювалося тим самим адвокатом Бугайчуком М.В., в процесі апеляційного перегляду справи позиція сторін, зокрема позивача, не змінювалася, відповідно, представник позивача не міг бути необізнаним про позиції сторін у спорі та про законодавство, застосоване до спірних правовідносин. Колегія суддів звернула увагу, що зміст відзиву на апеляційну скаргу фактично узгоджується із позицією позивача у суді першої інстанції та змістом заяв по суті спору, поданих суду першої інстанції. При цьому така правова позиція фактично побудована на вказівках Верховного Суду, які викладені у постанові від 13.03.2024, якою справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, є очевидним, що правова позиція позивача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу, вже була сформована на стадії розгляду справи у суді першої інстанції з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у даній справі, та не зазнала змін; додаткові обставини чи нові докази на стадії апеляційного перегляду не вивчались; справа не є складною, оскільки судова практика з корпоративних спорів є усталеною, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається, відповідно, підготовка відзиву на апеляційну скаргу об`єктивно не потребувала значних затрат часу. Тому колегія суддів погодилась із обґрунтованими доводами відповідача щодо неспівмірності заявленої суми судових витрат.
За таких встановлених обставин, керуючись принципами реальності та пропорційності витрат на професійну правову допомогу адвоката, застосувавши критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних вищенаведених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірним, тому вважала належною до відшкодування суму 30 000,00 грн як компенсацію вартості виконаної роботи за представництво адвоката в суді апеляційної інстанції.
40.          Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи іншої сторони. Розгляд клопотань.
41.          ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2025 та рішення Господарського суду Житомирської області від 17.01.2025 в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" від 03.10.2022, що оформлене протоколом №1/2022 і постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю в частині визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" від 03.10.2022, що оформлене протоколом №1/2022.
42.          Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на пункти 1, 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), зазначаючи:
- про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах: (1) від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц; від 07.12.2021 у справі №902/45/20, від 28.04.2021 у справі №905/257/19, від 10.02.2021 у справі №923/226/20, від 13.04.2021 у справі №914/1078/20, від 10.11.2021 у справі №924/881/20, від 17.05.2023 у справі №908/3213/21, від 01.09.2023 у справі №909/1154/21, у частині висновків щодо того, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів; (2) від 17.04.2018 у справі №922/1671/16 та від 12.03.2019 у справі №904/9495/16, у частині висновків щодо того, що визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників і, відповідно, порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду в господарську діяльність товариства; (3) від 24.06.2021 у справі №910/10275/20, у частині висновків щодо того, що аналіз частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" дає підстави для висновку, що встановлені в ній умови початку перебігу строку для направлення товариством повідомлення про скликання загальних зборів учасників пов`язуються не лише з моментом отримання вимоги, але і з моментом коли товариство мало отримати таку вимогу. Термін "мало отримати" означає, що у разі належної реалізації товариством своїх прав чи виконання обов`язків, у нього існувала реальна можливість отримати вимогу учасника про скликання загальних зборів та у встановлені строки виконати вимоги Закону про їх скликання; (4) від 08.11.20218 у справі №667/1/16, від 23.02.2021 у справі №753/17776/19, щодо застосування статті 99 Цивільного кодексу України (далі - ЦК); (5) від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, в яких наголошувалось на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та принципу змагальності сторін, що забезпечує повноту дослідження обставин справи;
- про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" щодо моменту виникнення у учасника товариства з обмеженою відповідальністю права на самостійне скликання загальних зборів учасників;
- суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК, що кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК).
43.          Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, зазначаючи про безпідставність викладених у скарзі доводів, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
44.          Позивач зазначає, що оскільки при проведенні загальних зборів 03.10.2022 було порушено як процедуру їх скликання так і їх проведення, а також враховуючи факт порушення корпоративних прав та законних інтересів позивача, суди дійшли правильного висновку про визнання оспорюваних рішень недійсними у повному обсязі.
45.          Крім того, у відзиві на касаційну скаргу позивач вказує, що очікує понести у зв`язку із розглядом цієї справи у суді касаційної інстанції витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 100 000,00 грн та просить Суд стягнути на свою користь такі витрати.
46.          ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 у справі №906/304/23 та постановити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню із ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на користь ОСОБА_1 до 5 000 грн.
47.          Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, скаржник посилається на пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК, зазначаючи:
- про неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах: (1) від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у частині висновків щодо того, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність, а також, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо; (2) від 19.02.2020 у справі №755/9215/15 та від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у частині висновків щодо того, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; (3) від 05.06.2018 у справі №904/8308/17, у частині висновків щодо того, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом; (4) від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у частині висновків щодо того, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини;
- про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 126 ГПК.
48.          Позивач подав відзив на вказану касаційну скаргу, в якому, зазначаючи про безпідставність викладених у скарзі доводів, просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану додаткову постанову апеляційного суду залишити без змін.
49.          У судовому засіданні, що відбулося 09.07.2025, колегія суддів дійшла висновку про необхідність в оголошенні перерви.
50.          14.07.2025 від позивача надійшло клопотання, в якому заявник, посилаючись на те, що висновки Верховного Суду, якими скаржник обґрунтовує вимоги касаційної скарги, стосуються правовідносин, які не є подібними з тими, що виникли між сторонами у справі №906/304/23, просить закрити касаційне провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК.
51.          Частиною другою статті 118 ГПК визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
52.          Оскільки подане позивачем клопотання про закриття касаційного провадження, фактично, є доповненням до відзиву на касаційну скаргу, яке надійшло після закінчення встановленого Судом строку подання відзиву, колегія суддів дійшла висновку, що вказане клопотання підлягає залишенню без розгляду.
53.          15.07.2025 від ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" надійшли заперечення на клопотання позивача про закриття касаційного провадження.
54.          15.07.2025 від ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" надійшли клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, які мотивовані тим, що представники Товариства не зможуть прийняти участь у судовому засіданні, оскільки 16.07.2025 прийматимуть участь в інших судових засіданнях, в якості представника задіяний у розгляді (братиме участь) у трьох в місті Житомирі.
55.          Відповідно до частини першої статті 216 ГПК суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
56.          За змістом частини другої статті 202 ГПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.
57.          Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, Верховний Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання з огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, визначених у частині другій статті 202 ГПК. Крім того Верховний Суд зазначає про те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце призначеного на 16.07.2025 засідання суду касаційної інстанції у цій справі, явка представників учасників справи у судове засідання у суді касаційної інстанції обов`язковою не визнавалась, позиція Товариства викладена у касаційній скарзі, а також, що відповідач до попереднього судового засідання вже подавав клопотання про відкладення розгляду справи з аналогічних підстав, і хоча таке клопотання не було задоволено у зв`язку з тим, що наведені заявником обґрунтування не є підставою для відкладення розгляду справи відповідно до частини другої статті 202 ГПК, колегія суддів у судовому засіданні, що відбулося 09.07.2025, дійшла висновку про необхідність в оголошенні перерви.
58.          Позиція Верховного Суду.
59.          Щодо доводів касаційної скарги про застосування частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
60.          Згідно з частиною першою статті 96-1 ЦК права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.
61.          Нормами частин першої - четвертої статті 99 ЦК визначено, зокрема, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб.
62.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" учасники товариства, зокрема, мають право брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства.
63.          Згідно з частинами першою, другою статті 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.
64.          За наведених норм право брати участь в управлінні товариством є корпоративним правом особи, яке реалізується шляхом участі в загальних зборах товариства, на яких вирішують ті чи інші питання діяльності товариства.
65.          Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.
66.          Однак не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень. Для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів) товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів.
67.          Отже, у справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням необхідно з`ясовувати дотримання порядку скликання загальних зборів. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від             22.10.2019 у справі №923/876/16 та постановах Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №910/10275/20 та від 17.11.2022 у справі №917/1523/21.
68.          Згідно частин першої - третьої статті 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства.
69.          Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства (частина шоста статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
70.          Відповідно до частини восьмої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.
71.          Згідно з частиною дев`ятою статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.
72.          Положення статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", викладені у пунктах 8.2.6, 8.2.9, 8.2.10, відповідають вищенаведеним нормам Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
73.          Отже, за змістом статей 31, 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" порядок скликання загальних зборів включає в себе як визначення органу чи особи з відповідними повноваженнями, так і дотримання ними належної процедури/порядку скликання загальних зборів, строку та способу повідомлення учасників товариства про такі збори та, відповідно, порядку проведення загальних зборів.
74.          Ці елементи є логічно-послідовними у часових рамках та підлягають окремому покроковому встановленню судами, адже кожна з них може бути окремою підставою для визнання рішень загальних зборів недійсними. При цьому такі складові не є похідними одна від одної, а тому законність/незаконність однієї не впливає жодним чином на правомірність/неправомірність вчинення іншої.
75.          Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у цій справі, якою справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначені висновки були враховані судами попередніх інстанцій відповідно до частини першої статті 316 ГПК.
76.          Відповідно до частини четвертої статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.
77.          Отже, відповідно до норм Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та положень пункту 8.2 статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи"   директор Товариства (що є виконавчим органом) є уповноваженим органом на скликання та проведення загальних зборів учасників.
78.          Водночас право на скликання та проведення загальних зборів може виникнути і в учасника/учасників товариства, які ініціюють скликання та проведення таких загальних зборів у разі якщо виконавчий орган (директор) після отримання вимоги:
1) письмово не відмов у їх проведенні;
2) протягом 10 днів не направив повідомлення учасникам про скликання загальних зборів;
3) не вчинив всіх дій для скликання загальних зборів учасників у строк 20 днів.
79.          Судами у цій справі встановлено, що відповідно до положень пункту 8.4 статуту виконавчим органом ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" є директор, що здійснює свої функції одноособово. До проведення загальних зборів, рішення яких оспорюється у цій справі, директором ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" був позивач - ОСОБА_1 , який є учасником товариства із часткою в статутному капіталі 37,9%.
80.          Матеріалами справи підтверджено, що вимога учасника Товариства ОСОБА_2 про проведення загальних зборів була направлена засобами поштового зв`язку 10.08.2022 на ім`я директора ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на юридичну адресу Товариства, що підтверджується фіскальним чеком АТ "Укрпошта" від 10.08.2022 поштового відправлення №1002402758453 та описом вкладення у цінний лист від 10.08.2022.
81.          Водночас, у матеріалах справи відсутні докази отримання виконавчим органом Товариства вимоги про скликання зборів, яким могло б бути, зокрема, відстеження на сайті АТ "Укрпошта" поштового відправлення тощо.
82.          Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що позбавлені можливості самостійно перевірити дату отримання позивачем поштового відправлення за трекінговим №1002402758453, оскільки інформація щодо руху поштових відправлень зберігається в автоматизованій системі АТ "Укрпошта" протягом шести місяців від дати прийняття поштового відправлення до пересилання.
83.          Разом з тим, встановлюючи обставини щодо моменту отримання Товариством вимоги, суди врахували нормативні строки пересилання поштової кореспонденції, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 "Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень". 
84.          Так, у пункті 1 розділу 2 Нормативів встановлені нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):
1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;
2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;
3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;
4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,
де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;
1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
85.          У пункті 2 розділу 2 Нормативів визначено, що при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
86.          Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам в контексті наведених вище приписів законодавства, суди попередніх інстанцій зазначили, що виходячи з нормативних строків пересилання письмової кореспонденції, вимога яка направлялась рекомендованим листом в межах міста, мала прибути до поштового відділення отримувача 15.08.2022 (10.08.2022 + 2 дні + 1 день, без урахування 14.08.2022, який припав на неділю - вихідний день).
87.          У касаційній скарзі відповідач стверджує про арифметично неправильний розрахунок дати надходження листа, адже за використаним судами способом підрахунку, повідомлення мало надійти на поштове відділення отримувача 13.08.2022, а не 15.08.2022.
88.          Колегія суддів зазначає, що вказані доводи не можуть бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки такі не мали вирішального значення для встановлення обставин відсутності у Розенблат Ж.Л. права скликати оспорювані збори станом на 26.08.2022.
89.          Так, суди врахували, що відповідно до пунктів 18, 73, 86 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, адресат реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу інформується про надходження адресованого йому поштового відправлення, поштового переказу шляхом надсилання текстового повідомлення з використанням технічних засобів оператора поштового зв`язку, повідомленням, що підтримується засобами Інтернету, або повідомленням у паперовій формі за встановленою оператором поштового зв`язку формою.
Інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку.
У разі коли адресата (одержувача) неможливо поінформувати про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним відправником у поштовій адресі, або шляхом надсилання повідомлення технічними засобами, визначеними оператором поштового зв`язку, до його абонентської поштової скриньки (у разі її наявності) вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.
90.          Пунктами 101, 102 Правил визначено, що у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам), поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. Строк зберігання за заявою відправника/адресата (одержувача) і за додаткову плату може бути продовжений. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику, крім випадків, коли відправником надано розпорядження "не повертати".
91.          Отже, вищевказаним нормативним актом фактично визначено такий порядок надіслання рекомендованої поштової кореспонденції:
- подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення;
- пересилання поштових відправлень від об`єкта поштового зв`язку місця приймання до об`єкта поштового зв`язку місця вручення (у даному випадку Д+3);
- повідомлення отримувача про надходження реєстрованого поштового відправлення;
- вручення поштового відправлення/ у випадку неможливості вручення, зберігання протягом 14 календарних днів.
92.          Тобто, надходження листа до відділення є лише одним з етапів у процедурі отримання такого листа адресатом. Водночас скаржник безпідставно ототожнює дату надходження поштового відправлення до поштового відділення, як лише одного з етапів відправлення поштової кореспонденції адресату, з датою, коли виконавчий орган Товариства отримав чи мав отримати поштове відправлення.
93.          Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та положення  вищезазначених нормативних актів, суди дійшли висновків, що вимога ОСОБА_2 про скликання загальних зборів станом на 15.08.2022 мала лише надійти у поштове відділення отримувача. В подальшому оператор поштового зв`язку мав повідомити адресата про необхідність отримання поштового відправлення.
94.          Оскільки таке повідомлення може бути здійснене як телефонним зв`язком, так і шляхом залишення його в поштовій скриньці отримувача, що потребує додаткового часу, тому суди визнали сумнівним можливість отримання вимоги 15.08.2022. Також суди установили, що директор Товариства - ОСОБА_1 , якому був адресований лист, на вказану дату не перебував у м. Житомир.
95.          Суди встановили, що поштова адреса, місцезнаходження ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи": 10025, м. Житомир, вул. Промислова, 10.
96.          У фіскальному чеку відділення поштового зв`язку, згідно з яким направлялась вимога директору, зазначено номер відділення поштового зв`язку, до району обслуговування якого відноситься адреса ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", 10019. В описі вкладення в лист, а також на конверті, зазначено індекс поштового відділення зв`язку - 10025. Вказаний індекс надруковано на конверті, закреслено та дописано вручну індекс "10019", поверх якого знову внесено виправлення на "10025" (т.2, а.с.15).
97.          Суди встановили, що вул. Промислова в м. Житомирі підпадає під обслуговування двох поштових відділень - №1025 та №1019 згідно визначеного Укрпоштою списку номерів будівель для кожного відділення.
98.          Сортування поштових відправлень проводиться за номерами відділень поштового зв`язку, тобто за присвоєними індексами, у випадку зазначення невірного індексу відділення таке відправлення надходить на зазначене на конверті відділення, і лише в подальшому, при виявленні помилки в індексі, переадресовується на належне відділення.
99.          Оскільки на конверті та фіскальному чеку зазначено різні індекси відділень поштового зв`язку, поштове відправлення могло бути направлене на відділення, до зони обслуговування якого не відноситься будівля по вул. Промисловій, 10, а потім переадресоване до належного відділення, про що і свідчать виправлення індексних номерів на конверті, що, відповідно, вимагало більшого часу для доставлення поштового відправлення адресату (т.1, а.с.187-188; т.2, а.с.15).
100.          Також суди врахували, що в матеріалах справи наявний лист №35 від 26.08.2022 за підписом головного бухгалтера ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", адресований ОСОБА_2 . У листі повідомляється, що вимога про скликання зборів надійшла на адресу Товариства лише 23.08.2022, однак, у зв`язку з перебування директора Товариства у відпустці з 19.08.2022, вона буде розглянута після його повернення (т.2, а.с.17-21).
101.          З огляду на викладене, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам в своїй сукупності, суди попередніх інстанцій дійшли висновків про неможливість отримання 15.08.2022 директором Товариства вимоги учасника про скликання зборів, і, як наслідок, про те, що у ОСОБА_2 станом на 26.08.2022 не виникло право скликання загальних зборів.
102.          Колегія суддів погоджується з таким висновком судів, оскільки вважає, що десятиденний строк, визначений нормою статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", необхідно обчислювати з наступного дня від дати вручення або відмови від отримання поштового відправлення або після спливу 14 календарних днів зберігання поштового відправлення відділенням поштового зв`язку, протягом яких адресат мав можливість отримати лист.
103.          За вказаних обставин, враховуючи встановлення судами попередніх інстанцій надходження листа з пропозицією скликати загальні збори лише 23.08.2022 та одночасно з цим встановлення обставин того, що на момент такого надходження директор Товариства перебував у відпустці, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що на час надсилання ОСОБА_2 вимоги про скликання загальних зборів, таке право у останньої не виникло відповідно до норми частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".
104.          В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2021 у справі №910/10275/20, в якій, зокрема, зазначено:
"Аналіз частини 9 статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"  дає підстави для висновку, що встановлені в ній умови початку перебігу строку для направлення товариством повідомлення про скликання загальних зборів учасників, який пов?язується не лише з моментом отримання вимоги, але і  з моментом коли товариство мало отримати таку вимогу, спрямовані на забезпечення добросовісного виконання товариством своїх обов?язків щодо отримання такої вимоги та її задоволення.
У зв?язку з чим правильними є висновки суду апеляційної інстанції, що початок перебігу строку направлення товариством його учасникам повідомлення про скликання загальних зборів учасників, пов?язується з датою здійснення учасником направлення вимоги про проведення загальних зборів та строком поштового обігу, який визначає момент коли товариство мало отримати таку вимогу, а не з моментом повернення рекомендованого поштового відправлення поштовою установою у зв?язку з закінченням терміну зберігання. Так як повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання обумовлюється тим, що товариство не виконало свої обов?язки щодо своєчасного отримання поштової кореспонденції чи свідомо ухилилось від її отримання, та жодним чином не визначає момент коли товариство мало отримати таку вимогу.".
105.          Колегія суддів зазначає, що суть наведеної позиції Верховного Суду зводиться до безпідставності обрахування строку для направлення товариством повідомлення про скликання загальних зборів учасників з моменту повернення рекомендованого поштового відправлення поштовою установою у зв?язку з закінченням терміну зберігання.
106.          Водночас такий висновок не суперечить сформованому Судом висновку у цій справі, який був застосований судами першої та апеляційної інстанцій під час вирішення спору.
107.          Щодо доводів про місце проведення оспорюваних зборів.
108.          Частиною сьомою статті 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено, що загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. Проведення загальних зборів за межами території України допускається лише за одностайною письмовою згодою всіх учасників товариства.
109.          Аналогічні положення викладені в пункті 8.2.1.1 статуту Товариства.
110.          Як вбачається з матеріалів справи, загальні збори учасників Товариства відбулись за адресою:  
АДРЕСА_2 .          Водночас, згідно з відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження юридичної особи ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи": м. Житомир, вул. Промислова, 10.
112.          Обґрунтовуючи підстави проведення зборів не за місцезнаходженням Товариства відповідач вказав, що приміщення за адресою вул. Промислова, 10, де зареєстроване Товариство, належить ТОВ "Житомирагробудіндустрія", власником і директором якого є ОСОБА_1 . Оскільки, ОСОБА_1 закрив доступ до території, загальні збори було вирішено проводити за фактичною адресою товариства -  
АДРЕСА_3 .          Дослідивши матеріали справи і заслухавши доводи сторін, суди установили відсутність доказів щодо неможливості проведення зборів за місцезнаходженням Товариства.
114.          Пояснення, що ОСОБА_1 закрив доступ до території для учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", зокрема, на заплановану дату проведення зборів - 03.10.2022, не знайшли свого підтвердження в ході вирішення спору.
115.          Отже, проведення загальних зборів не за місцезнаходженням Товариства є порушенням відповідних норм Закону та статуту.
116.          Посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.10.2021 у справі № 908/1767/20, відповідно до якої проведення загальних зборів учасників не за місцезнаходженням Товариства саме по собі не може бути безумовною підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на таких загальних зборах, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у цій справі, окрім встановлених порушень щодо місця проведення зборів, суди попередніх інстанцій установили порушення як порядку їх скликання, так і порушення порядку ухвалення рішень на вказаних зборах, а також установили порушення прав позивача у зв`язку з такими недоліками скликання та проведення зборів, зокрема на управління Товариством, а також майнових прав позивача.
117.          З огляду на викладене колегія суддів вважає, що порушення щодо місця проведення оспорюваних загальних зборів було обґрунтовано враховано судами як правова підстава для визнання відповідних рішень недійсними в сукупності з іншими встановленими порушеннями процедури скликання та проведення зазначених зборів.
118.          Щодо доводів про застосування статті 99 ЦК у спірних правовідносинах.
119.          Корпоративні права учасників товариства є об`єктом захисту прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
120.          Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
121.          Так, відповідно до частин першої, третьої статті 99 ЦК загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
122.          Разом з тим, направляючи справу №906/304/23 на новий розгляд, Верховний Суд, зокрема, зазначив, що припинення повноважень члена виконавчого органу   (директора) товариства можливе:
- у порядку частини третьої статті 99 ЦК;
- у порядку визначеному статутом.
123.          У разі припинення повноважень директора відповідно до положень статуту, необхідним для судів є встановлення відповідних обставин (порушення законодавства та/або положень статуту товариства) як необхідної передумови для правомірності рішення загальних зборів щодо припинення повноважень/звільнення такої особи із займаної посади.
124.          Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у цій справі були враховані судами відповідно до частини першої статті 316 ГПК.
125.          Суди встановили, що згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" №1/2022 від 03.10.2022 рішенню про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" передувала пропозиція (єдина пропозиція з цього питання) ОСОБА_5 , представника учасника Товариства ОСОБА_2 , який запропонував звільнити ОСОБА_1 з посади директора у зв`язку з визнанням роботи керівника незадовільною, порушенням вимог законодавства та статуту Товариства, враховуючи положення підпункту 8.4.5 пункту 8.4 розділу 8 статуту Товариства. Одночасно запропоновано обрати директором товариства ОСОБА_10 .
126.          У протоколі також зазначено, що з другого питання порядку денного загальні збори вирішили не розглядати звіт керівника у зв`язку з його відсутністю на загальних зборах, а роботу директора ОСОБА_1 визнати незадовільною за результатами розгляду звітності (звіту/балансу за 2021 рік) Товариства.
127.          Отже, вбачається, що роботу керівника товариства було визнано незадовільною внаслідок розгляду звітності (звіту/балансу) за результатами роботи товариства протягом 2021 року, і пояснення чи звіт від нього/директора не вимагались. Суди попередніх інстанцій, оцінюючи таке рішення зборів, зауважили, що сама по собі звітність (звіт/баланс) свідчить про результат роботи товариства за 2021 року, але не дає підстав для висновку, що результат є наслідком дій або бездіяльності керівника підприємства. У протоколі відповідне обґрунтування рішення відсутнє.
128.          Відповідно до пункту 8.4.5 статуту ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" повноваження директора можуть бути тимчасового призупинені або достроково припинені у разі порушення ним законодавства України, вимог цього статуту, рішень загальних зборів учасників, у передбачених контрактом випадках або якщо він своїми діями або бездіяльністю завдає шкоди товариству. Рішення про це може бути прийняте загальними зборами учасників товариства за поданням будь-якого учасника або самого директора. Директор, відносно якого внесене таке подання, відсторонюється від виконання своїх обов`язків та повноважень до вирішення питання по суті.
129.          Таким чином, пункт 8.4.5 статуту містить перелік порушень, наслідком яких може бути тимчасове призупинення або дострокове припинення повноважень директора, натомість оспорюване рішення зборів про звільнення директора не містить чіткої вказівки на причину звільнення із перелічених у статуті підстав.
130.          Колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що такі дії порушують принцип правової визначеності, коли учасники користуються правом вільно, на власний розсуд тлумачити ту чи іншу норму права на предмет її обов`язковості, чи то необов`язковості. При цьому колегія суддів враховує, що звільнення відбулось саме у порядку, визначеному статутом, із посиланням на пункт 8.4.5 статуту, тоді як посилання на норми статті 99 ЦК у прийнятому рішенні відсутнє.
131.          Отже, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора відповідно до положень статуту Товариства, загальні збори не визначили конкретне порушення законодавства та/або положень статуту товариства як необхідну передумову для правомірності рішення загальних зборів щодо припинення повноважень/звільнення такої особи із займаної посади.
132.          За таких встановлених судами обставин колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що порушення вимог закону та установчих документів/статуту в процедурі скликання загальних зборів та при прийнятті рішень зборами є порушенням прав та законних інтересів позивача як учасника товариства та посадової особи.
133.          Доводи скаржника про те, що оскільки резолютивна частина пункту 5 протоколу загальних зборів не містить конкретні підстави звільнення ОСОБА_1 як директора Товариства, таке звільнення відбулося на підставі статті 99 ЦК, колегія суддів відхиляє, оскільки, як встановили суди попередніх інстанцій та було зазначено вище, на спірних зборах вирішувалось питання саме щодо звільнення позивача на підставі пункту 8.4.5 статуту.
134.          Відповідно, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про неврахування судами правових позицій Верховного Суду щодо застосування статті 99 ЦК, оскільки, як встановили суди, звільнення позивача відбулося не на підставі вказаної норми.
135.          Щодо доводів про те, що суд першої інстанції вирішив питання щодо прав та інтересів особи, яка не є учасником справи.
136.          У касаційній скарзі відповідач, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції вирішив питання щодо прав та інтересів особи, яка не є учасником справи, що є неприпустимим, та судом апеляційної інстанції з цього приводу нічого не зазначено. 
137.          Вказаними доводами скаржник обґрунтовує незгоду з судовими рішеннями, які, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та норми матеріального права, дійшли висновків про те, що у ОСОБА_2 станом на 26.08.2022 не виникло право скликання загальних зборів.
138.          Колегія суддів відхиляє зазначені доводи з огляду на таке.
139.          Стаття 2 ГПК визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
140.          Згідно зі статтею 287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на, зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
141.          Колегія суддів зазначає, що метою звернення до суду з позовною заявою, а у визначених ГПК випадках, також з апеляційною та касаційною скаргою, є саме захист прав осіб, які вважають, порушеним своє право у спірних правовідносинах. Можливість подання апеляційної/касаційної скарги, незалученої до участі у справі особою обумовлено необхідністю захисту як матеріальних прав таких осіб, так і їх процесуальних прав, що походять із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його прав і обов`язків.
142.          При цьому, якщо суд вирішив питання про права, інтереси та (або) обов`язки не залучених у справу осіб, саме такі особи є належним суб`єктом подання апеляційної/касаційної скарги з відповідними доводами.
143.          Водночас, оскільки доводи касаційної скарги відповідача про прийняття рішення про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 не стосуються прав відповідача, а також враховуючи, що відповідач не є представником зазначеної особи, колегія суддів не вважає доречним аналізувати такі доводи по суті, оскільки їх оцінка у будь-якому випадку не може забезпечити досягнення мети господарського судочинства на цій стадії провадження, ініційованій відповідачем.
144.          Щодо доводів про вихід судами за межі предмету та підстав позову.
145.          Скаржник вважає, що оскільки позовна заява не обґрунтовувалась тим, що у ОСОБА_2 як учасника не виникло право на скликання зборів у зв`язку з тим, що остання не пересвідчилась в отриманні Товариством вимоги про проведення зборів, аналіз судами попередніх інстанцій вказаних обставин та обґрунтування ними висновків про задоволення позовних вимог, порушує принцип змагальності сторін.
146.          Колегія суддів відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, на обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послідовно посилався на порушення порядку скликання та проведення оспорюваних загальних зборів.
147.          При цьому у додаткових поясненнях у справі, поданих до Господарського суду Житомирської області 01.05.2023 при первісному розгляді справи на стадії підготовчого засідання (т.2 а.с.1-5), позивач більш детально виклав свої доводи, зокрема щодо порушення порядку скликання загальних зборів, вказавши, що скликання відбулося всупереч положенням частини дев`ятої статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та пунктів 8.2.9, 8.2.10. статуту Товариства.
148.          На вказане звернув увагу Верховний Суд у постанові від 13.03.2024 у цій справі та, направляючи її на новий розгляд вказав, що для правильного вирішення цієї справи з`ясуванню підлягають обставини наявності підстав для самостійного скликання, а в подальшому і проведення загальних зборів учасником Товариства - ОСОБА_2 .
149.          Відповідно, з`ясовуючи вказані обставини при повторному розгляді справи, суди діяли на виконання вказівок Верховного Суду та у межах, визначених позивачем підстав позовних вимог та не порушили принцип змагальності.
150.          Щодо доводів про відсутність у спірних правовідносинах порушеного права позивача та порушення балансу інтересів учасників Товариства внаслідок задоволення позову.
151.          Суд зауважує, що рішення загальних зборів є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актом органу управління юридичної особи, а не одностороннім правочином, оскільки приймається загальними зборами учасників, які не є ні суб`єктом права, ні органом, який здійснює представництво товариства.
152.          Порушення під час проведення загальних зборів можна поділити на безумовні, тобто ті, які мають наслідком безумовне визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними і ті, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів.
153.          З наведеного вбачається, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
154.          Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.
155.          У касаційній скарзі відповідач посилається на численну практику Верховного Суду, відповідно до якої сформована узагальнена правова позиція щодо неможливості задоволення подібних позовів з огляду на встановлення лише формальних порушень процедури скликання та проведення загальних зборів товариства, без встановлення такими порушеннями прав та інтересів позивача.
156.          Так, скаржник, зокрема, вказує про неврахування судами попередніх інстанцій наведених у касаційній скарзі висновків Верховного Суду відносно того, що: "..права учасника (акціонера, члена, власника) юридичної особи не можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він був повідомлений про час та місце загальних зборів, але не скористався своїм правом на участь через особисті причини, які не пов`язані з недотриманням вимог законодавства або статуту під час скликання загальних зборів" (постанова Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 908/1767/20);  " …позивач за таким позовом має довести спроможність судового рішення про визнання недійсним рішення загальних зборів та/або рішення загальних зборів призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити його права та законні інтереси, на захист яких було подано такий позов" (постанова Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №910/21572/21); "Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Визнаватися недійсними мають лише ті рішення оспорюваних загальних зборів, якими порушено корпоративні права позивача. Визнання судом недійсними рішень загальних зборів повністю, захищаючи порушені корпоративні права одного учасника товариства, може зачіпати корпоративні права інших учасників, відповідно порушується баланс інтересів учасників товариства, що має наслідком непропорційність втручання у правовідносини сторін та фактично є втручанням суду у господарську діяльність товариства"  (постанова Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 902/45/20) та інших подібних висновків.
157.          Водночас, вирішуючи спір у цій справі, суди встановили, що питання порядку денного загальних зборів щодо розподілу прибутку товариства, виплати дивідендів, а також передача майнових прав іншим особам, безпосередньо стосуються і позивача, як учасника Товариства, і впливає, в тому числі, на його майнові права, а тому порушення процедури скликання та проведення загальних зборів, прямо порушує його права та інтереси.
158.          Також суди встановили, що порушення вимог закону та установчих документів/статуту в процедурі скликання загальних зборів та при прийнятті рішень зборами в частині протиправного усунення позивача з посади виконавчого органу товариства є порушенням прав та законних інтересів позивача як учасника товариства та посадової особи.
159.          Отже, у спірних правовідносинах судами попередніх інстанцій було встановлено сукупність порушень вимог законодавства та відповідних положень статуту, які регулюють порядок скликання та проведення загальних зборів Товариства, а саме: скликання зборів особою, яка на час направлення відповідної вимоги не мала такого права, проведення зборів не за місцезнаходженням юридичної особи, прийняття немотивованого рішення про усунення позивача від управління товариством на підставі пункту 8.4.5 статуту, а також установлено, що такі недоліки організації та проведення загальних зборів порушують майнові права позивача, а також право на управління товариством, і саме з огляду на вказані обставини дійшли висновку про задоволення позову. 
160.          Водночас сама лише обставина встановлення судами отримання позивачем повідомлення про проведення оспорюваних загальних зборів, не була визнана судами достатньою підставою для висновку, що задоволення позову за такої сукупності допущених порушень при скликанні та проведенні спірних зборів, порушить баланс інтересів сторін спірних правовідносин.
161.          При цьому колегія суддів враховує, що чинність оспорюваного рішення, яким вирішено передати інтелектуальні та всі інші майнові та немайнові права на безпілотний авіаційний комплекс "HAWK" іншій юридичній особі, є правовою підставою для такої передачі у будь-який час, протягом якого таке рішення є чинним. Відтак доводи відповідача про те, що оспорюване рішення не порушує права позивача з тих підстав, що на час вирішення справи судом воно не було реалізовано, є безпідставним. Відповідно, визнання оспорюваного рішення недійсним усуває невизначеність у майнових правах позивача та здатне відновити їх.
162.          З огляду на викладене вище колегія суддів вважає, що висновки судів у справі №906/304/23, у контексті встановлених судами під час вирішення цього спору обставин, зроблені з урахуванням зазначених скаржником висновків Верховного Суду та не суперечать ним. Водночас доводи скаржника у відповідній частині спрямовані на переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК.
163.          Колегія суддів також враховує, що в жодній із наведених скаржником постанов, Верховний Суд не виснував щодо можливості/неможливості визнання недійсними оспорюваних рішень загальних зборів чи щодо дотримання балансу інтересів усіх учасників товариства, з огляду на одночасну наявність такої кількості та сукупності підстав для визнання оспорюваних рішень недійсними, які були встановлені судами у справі №906/304/23. Отже, у справі, що розглядається, та в наведених скаржником справах, суди встановили різні фактичні обставини та прийняли відповідні рішення, що не свідчить про різне застосування одних і тих же норми права у подібних правовідносинах. Тобто відмінність у порівнюваних скаржником судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.
164.          Щодо підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК, що кореспондується з пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК.
165.          Скаржник вважає, що судами неправильно оцінено наявні докази, які містяться в матеріалах справи, а окремим доказам не надано оцінки взагалі, що призвело до ухвалення рішення, яке підлягає скасуванню.
166.          Колегія суддів відхиляє зазначені доводи, оскільки, оскаржуючи судові рішення у справі №906/304/23, скаржник не зазначив які докази, покладені судами в обґрунтування оскаржуваних рішень, не були безпосередньо досліджені судами, чи про те, які саме наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для вирішення спору, не були враховані судами.
167.          Крім того, посилання скаржника на те, що судами неправильно оцінено наявні докази, зводяться до переоцінки доказів, що не відноситься до повноважень Верховного Суду з огляду на статтю 300 ГПК.
168.           Інші наведені скаржником доводи, в силу імперативних вимог статті 300 ГПК, Верховним Судом не розглядаються як такі, що не охоплюються підставами касаційного оскарження, за якими було відкрито це касаційне провадження.
169.          Щодо касаційної скарги на додаткову постанову апеляційного суду.
170.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК).
171.          Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
172.          Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК).
173.          Згідно із статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
174.          Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
175.          Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК).
176.          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
177.          Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку. 
178.          За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
179.          Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
180.          Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
181.          Апеляційний суд установив, що представництво позивача у цій справі здійснювалось адвокатом Бугайчуком Максимом Володимировичем на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2023 №03/23 (а.с.201 - 203 у т.4) та ордеру від 23.10.2023 (а.с.183 у т.4).
182.          За змістом пункту 1.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2023 №03/23, укладеного Адвокатським бюро "Максима Бугайчука" в особі керуючого - адвоката Бугайчука Максима Володимировича та Пожидаєвим Костянтином Едуардовичем як клієнтом, сторони погодили, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
183.          Згідно з пунктом 4.1 договору вартість наданої правової (правничої) допомоги адвокатським бюро визначена в додатку 1 до договору, який узгоджується сторонами під час укладання договору. Адвокатське бюро самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правової (правничої) допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок. При розрахунку вартості наданої правової (правничої) допомоги враховується час та обсяг витрачений адвокатським бюро.
184.          Відповідно до пункту 8.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
185.          29.12.2023 Адвокатське бюро "Максима Бугайчука" в особі керуючого - адвоката Бугайчука Максима Володимировича та Пожидаєв Костянтин Едуардович уклали додаткову угоду №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 21.02.2023 №03/23 (а.с.203 зв. у т.4), у якому сторони виклали пункт 4.1 договору у новій редакції : "Вартість вид та обсяг правової (правничої) допомоги (гонорар), яка має бути надана клієнту зазначається в додатках до договору, які узгоджуються, після одержання від клієнта замовлення на надання правової (правничої) допомоги. Адвокатське бюро виставляє клієнту відповідний рахунок на підставі додатку до договору. При розрахунку вартості наданої правової (правничої) допомоги враховується час та обсяг витрачений адвокатським бюро. Відповідно після узгодження додатку на підставі отриманого рахунку клієнт оплачує 50% узгодженої суми, а інші 50% сплачує після закінчення підготовчого провадження у справі або за домовленістю сторін, викладеною в додатку до договору.
186.          Згідно з пунктом 2 додаткової угоди сторони виклали пункт 8.1 договору у новій редакції, відповідно до якої продовжили дію договору до 29.12.2025.
187.          Згідно з додатком №13 від 11.03.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.02.2023 №03/23 (а.с.204 у т.4) сторони погодили, що адвокатське бюро має надати правничу (правову) допомогу клієнту з приводу представництва та захисту інтересів ОСОБА_1 у справі №906/304/23, а клієнт має оплатити гонорар за надану правничу (правову) допомогу, а саме: за надання правничої допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді щодо апеляційного оскарження рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/304/23 від 17.01.2025 - гонорар (фіксований) 60 000,00 грн.
188.          Також апеляційному суду був наданий акт надання послуг №37 від 14.03.2025 та детальний опис наданої правничої допомоги відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 21.02.2023 №03/23, за змістом яких адвокатським бюро виконані послуги із надання правничої допомоги в Північно-західному апеляційному господарському суді щодо апеляційного оскарження рішення Господарського суду Житомирської області у справі №906/304/23 від 17.01.2025. Фіксований розмір гонорару становить 60 000,00 грн.
189.          Оплата вартості послуг адвоката виконана на підставі рахунку від 14.03.2025 №26 платіжною інструкцією від 14.03.2025 №@2PL089827 на суму 60 000,00 грн.
190.          Отже, перевіривши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач довів фактичне надання йому зазначених послуг та надав відповідні докази з дотриманням строку, встановленого частиною восьмою статті 129 ГПК.  
191.          Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
192.          Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
193.          Разом з тим, вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою статті 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. При цьому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
194.          Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 та є усталеною практикою.
195.          При визначенні суми відшкодування колегія суддів апеляційного суду врахувала, що позивачем на стадії апеляційного перегляду справи був поданий відзив на апеляційну скаргу. Також представник позивача брав участь у судових засіданнях 25.03.2025 та 14.04.2025 безпосередньо в приміщені суду. Такі надані адвокатом послуги, а саме - підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, а також участь представника в судових засіданнях були необхідними відповідно до вимог господарського процесуального законодавства та реальними.
196.          Разом з тим апеляційний суд зазначив, що представництво інтересів позивача як у першій так і в апеляційній інстанції здійснювалося тим самим адвокатом - Бугайчуком М. В., в процесі апеляційного перегляду справи позиція сторін, зокрема, позивача не змінювалася, відповідно, представник позивача не міг бути необізнаним про позиції сторін у спорі та про законодавство, застосоване до спірних правовідносин. Колегія суддів апеляційного суду звернула увагу, що зміст відзиву на апеляційну скаргу фактично узгоджується із позицією позивача у суді першої інстанції та змістом заяв по суті спору, поданих суду першої інстанції. При цьому така правова позиція фактично побудована на вказівках Верховного Суду, які викладені у постанові від 13.03.2024, якою справу було направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином є очевидним, що правова позиція позивача, викладена у відзиві на апеляційну скаргу, вже була сформована на стадії розгляду справи у суді першої інстанції з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у даній справі, та не зазнала змін; додаткові обставини чи нові докази на стадії апеляційного перегляду не вивчались, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається, відповідно, підготовка відзиву на апеляційну скаргу об`єктивно не потребувала значних затрат часу. Тому колегія суддів апеляційного суду визнала обґрунтованими доводами відповідача щодо неспівмірності заявленої суми судових витрат.
197.          За таких встановлених обставин, керуючись принципами реальності та пропорційності витрат на професійну правову допомогу адвоката, застосувавши критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних вищенаведених обставин справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що відшкодування витрат на правничу допомогу є неспівмірним, у зв`язку з чим частково задовольнила заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на суму 30 000,00 грн.
198.          Колегія суддів погоджується з наведеними висновками апеляційного суду, оскільки такі висновки зроблені з урахуванням норм матеріального та процесуального права, відповідають сталій практиці Верховного Суду щодо застосування статті 126 ГПК та є належним чином мотивованими.
199.          Щодо посилань скаржника на відсутність в матеріалах справи детального опису виконаних адвокатом робіт, то колегія суддів зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
200.          У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
201.          Отже, встановлення сторонами фіксованого гонорару за правничу допомогу не є підставою для відмови у компенсації таких витрат.
202.          Щодо доводів касаційної скарги про неврахування апеляційним судом Висновків Верховного Суду про те, що при зменшенні витрат на правову допомогу суд також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини, колегія суддів зазначає, що така правова позиція була врахована апеляційним судом під час розподілу витрат на правову допомогу, адже саме з урахуванням зазначених обставин апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення відповідної заяви.
203.          Водночас аргументи касаційної скарги у цій частині доводів по суті зводяться до незгоди скаржника зі здійсненим судом апеляційної інстанції розподілом судових витрат, що, однак, не свідчить про неправильно здійснений судом розподіл цих витрат, оскільки обставини відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є предметом оцінки у кожному конкретному випадку, а сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідних доказів, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру тощо не вказує на незаконність оскаржуваної додаткової постанови апеляційного господарського суду.
204.          Верховний Суд звертає увагу, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду при розподілі витрат на правничу допомогу. Водночас вирішення цих питань не відноситься до повноважень Верховного Суду, завдання якого полягає лише у перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
205.          Щодо посилань скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у питанні визначення відшкодування адвокатських витрат, то необхідно зазначити, що у вказаних скаржником справах суди за наслідками розгляду і вирішення позовних вимог, оцінки поданих в них доказів та доведеності понесених витрат на професійну правничу допомогу, вирішували питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, тобто за інших фактичних обставин приймали судові рішення, ніж у справі, яка розглядається. 
206.          Норми статей 126, 129 ГПК є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи, а їх застосування залежить від конкретних обставин справи, на чому акцентувала увагу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі №921/357/20.
207.          Верховний Суд є судом права, а не факту, тому діючи у межах повноважень та порядку, визначених статтею 300 ГПК, він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку (постанови Верховного Суду від 03.02.2020 у справі №912/3192/18, від 12.11.2019 у справі №911/3848/15, від 02.07.2019 у справі №916/1004/18).
208.          Водночас колегія суддів суду касаційної інстанції відхиляє посилання скаржника на незазначення судом апеляційної інстанції критеріїв відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі доводи спростовуються змістом оскарженої додаткової постанови. Як уже зазначалося, під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний господарський суд враховував конкретні обставини справи, критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та засади господарського судочинства.
209.          Отже, оскаржувана додаткова постанова суду апеляційної інстанції не підлягає скасуванню з підстави касаційного оскарження, визначеної у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК.
210.          Посилання скаржника на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми 126 ГПК, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки Верховного Суду щодо застосування вказаної норми є сформованими та сталими (зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 15.06.2021 у справі №912/1025/20, від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 та інші) і такі висновки були враховані апеляційним судом при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.
211.          Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та розподіл судового збору
212.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
213.          Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК).
214.          Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційних скаргах, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційних скарг.
215.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1.Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" залишити без задоволення.
2.Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2025 та рішення Господарського суду Житомирської області від 17.01.2025 у справі №906/304/23 в частині позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" від 03.10.2022, яке оформлене протоколом №1/2022, залишити без змін.
3.Додаткову постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 у справі №906/304/23 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                               С.В. Бакуліна

Судді                                                                                 О.Р. Кібенко

                                                                                В.І. Студенець