УХВАЛА

26 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №  906/1154/20 (906/1547/23) 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Жукова С.В. 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" 
на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.12.2024
та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025

у справі № 906/1154/20 (906/1547/23)
за позовом  ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 
про визнання недійсним договорів,

у межах справи №906/1154/20
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"
до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Бондарівське"
про банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 26.12.2024 у справі №906/1154/20 (906/1547/23) позов задоволено. Визнано недійсним Договір №10/09/2018 від 10.09.2018 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Південь", який був укладений у формі видаткової накладної №1 від 10.09.2018 та видаткової накладної №2 від 10.09.2018. Визнано недійсним Договір б/н від 07.05.2018 надання с/г послуг між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Бондарівське" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Південь", який був укладений у формі актів надання послуг №205 від 16.08.2018, №405 від 17.05.2018, №605 від 18.05.2018, №805 від 21.05.2018, №1005 від 22.05.2018, №1205 від 23.05.2018, №1305 від 24.05.2018, №1805 від 29.05.2018, №1705 від 28.08.2018, №1505 від 22.05.2018. Стягнуто з ТОВ "Солар Південь" на користь ТОВ "Бондарівське" - 10 736 грн судового збору.
Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 26.12.2024 по справі № 906/1154/20 (906/1547/23) повністю і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 рішення господарського суду Житомирської області від 26.12.24 у справі №906/1154/20 (906/1547/23) залишено без змін.
До Верховного Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить Суд скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 26.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі №906/1154/20 (906/1547/23) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №906/1154/20 (906/1547/23) визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025.
За результатами розгляду матеріалів цієї скарги Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху, з огляду на таке.
Відповідно пункту 2 частини 4 статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".
Відповідно статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції чинній на момент звернення з позовною заявою).
Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Згідно підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до господарського суду касаційної скарги на рішення суду; касаційних скарг у справі про банкрутство судовий збір становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023  становить 2684,00 грн.
Враховуючи вимоги касаційної скарги та предмет спору, за подання касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" судового збору становить 10 736,00 грн (2684,00 грн *2 (2 вимоги немайнового характеру) *200%).
Оскільки касаційна скарга подана в електронній формі - через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання касаційної скарги із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження його ставки становить 8  588,80 грн (10 736,00 грн х 0,8).
Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник має сплатити судовий збір в сумі 8 588,80 грн. Водночас, касаційна скарга судовим збором не оплачена.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій ви-кладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу приз-вело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрун-тованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.
На виконання приписів пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник посилається на пункти 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України як на підстави касаційного оскарження.
Водночас, скаржник чітко не вказує норми права, висновок про застосування яких був сформований Верховним Судом, не наводить сам висновок у взаємозв`язку з вказаними нормами та не зазначає, в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
При цьому, скаржником, в порушення вимог пункту 3 частини 3 статті 287 ГПК України, не зазначено норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Скаржник не зазначає, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності.
Отже ТОВ "Солар Південь" не дотрималося вимог пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.
Також, відповідно до статті 291 ГПК України особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.
Виходячи зі змісту наведеної норми, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень. 
Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об`єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.
Судом встановлено, що матеріали касаційної скарги взагалі не містять доказів надсилання копії касаційної скарги учасникам справи №906/1154/20 (906/1547/23).
Згідно з частиною 2 статті 292 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно частини 2 статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Таким чином, Скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги, а саме:
- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 8 588,80 грн;
- зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статті 287 ГПК України підстави (підстав) та їх належно обґрунтувати у спосіб, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України;
- - надати суду докази надсилання копії касаційної скарги всім учасникам справи №906/1154/20 (906/1547/23).
При цьому, суд звертає увагу скаржника на платіжні реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: 
-          отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерському районі/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ)- 37993783, 
-          банк отримувача  - Казначейство України (ЕАП), 
-          номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007, 
-          код класифікації доходів бюджету - 22030102, 
-          найменування податку, збору, платежу - "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, тому підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України.
Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 288, 290, 291 292 Господарського процесуального кодексу України, статті 4 Закону України "Про судовий збір", Суд, - 

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" на рішення Господарського суду Житомирської області від 26.12.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 у справі №906/1154/20 (906/1547/23) залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" області строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Солар Південь" усунути недоліки, встановлені в цій ухвалі у такий спосіб:
- надати суду оригінал документа про сплату судового збору на суму 8 588,80 грн;
- зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статті 287 ГПК України підстави (підстав) та їх належно обґрунтувати у спосіб, передбачений пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК України;
- надати суду докази надсилання копії касаційної скарги всім учасникам справи №906/1154/20 (906/1547/23).
4. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Солар Південь", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                   С.В. Жуков