УХВАЛА

13 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/2625/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Кролевець О.А., Мамалуй О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,
представників учасників справи:
Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" - Нестерова І.Г.,
Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" - Рібун Р.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 
та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго")
до Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (далі - ПрАТ "Львівобленерго")
про стягнення заборгованості,
СУТЬ СПОРУ
1.          У 2019 році НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго" уклали договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
2.          Сторони за період квітень 2023 - липень 2023 року укладали акти надання послуг та акти коригування до них.
3.          НЕК "Укренерго", вважаючи, що ПрАТ "Львівобленерго" неналежним чином виконує умови договору в частині своєчасної та повної вартості наданих послуг, звернулося до суду з позовом про стягнення 150 909 220,49 грн, з яких: 149 950 701,93 грн - основний борг, 7 372 358,60 грн - 0,1% пеня, 605 947,29 грн - 3% річних та 235 826,73 грн - інфляційні втрати.
4.          В процесі розгляду справи, ПрАТ "Львівобленерго" сплатило суму основного боргу за договором в повному обсязі.
5.          Суд першої інстанції позов задовольнив частково: стягнув з ПрАТ "Львівобленерго" на користь позивача: 252 703,02 грн - 3% річних, 76 443,96 грн - інфляційних втрат та 3 041,93 грн судового збору; в частині позовних вимог про стягнення основного боргу закрив провадження у справі; в задоволенні решти позовних вимог відмовив. Суд апеляційної інстанції залишив це рішення без змін.
6.          НЕК "Укренерго" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати їх в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 159 382,77 грн інфляційних втрат та 353 244,27 грн 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
7.          Перед Верховним Судом у цій справі постали такі питання:
-          чи мали сторони враховувати умови типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; чи можливе нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньої оплати (застосування ст.625 Цивільного кодексу України);
-          чи є рахунки про оплату послуг вимогою в розумінні ст.530 Цивільного кодексу України.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
8. 29.06.2019 Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (оператор системи передачі, що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України до отримання ліцензії на провадження діяльності з передачі електричної енергії) (як виконавець) та ПрАТ "Львівобленерго" (як користувач) уклали договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0521-03041 (далі - Договір), за умовами якого:
-          договір регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України; за цим договором виконавець зобов`язується надавати послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об`єктами користувача у складі об` ОЕС України, а саме забезпечити надійне та ефективне функціонування ОЕС України, зокрема, безперебійне постачання електричної енергії споживачам з додержанням вимог операційної безпеки (далі - послуга) (п.1.1);
-          користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (п.1.2);
-          під час виконання вимог цього договору, а також вирішення питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Законом "Про ринок електричної енергії", Правилами ринку, Кодексом системи передачі, Кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що забезпечують функціонування ринку електричної енергії України та ОЕС України (п.1.3);
-          договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією (п.1.4);
-          послуги надаються оператором системи передачі користувачу, що виступає на ринку оператором системи розподілу (п.1.5);
-          оплата послуг здійснюється за тарифом, який визначається регулятором відповідно до затвердженої ним методики та оприлюднюється виконавцем на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/; тариф застосовується з дати прийняття, якщо більш пізній термін не визначено у документі, яким затверджено тариф (п.2.1);
-          обсяг наданої послуги визначається: для виробників як обсяг виробленої електричної енергії (в одиницях відпуску); для операторів систем розподілу як обсяг розподіленої електричної енергії; для споживачів як обсяг спожитої електричної енергії (п.2.2);
-          вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період (п.2.3);
-          розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця 30% вартості послуги (п.2.4);
-          виконавець надає користувачу акт надання послуги до 4-го числа місяця, наступного за розрахунковим (п.2.5);
-          користувач має повернути погодженим один примірник акта надання послуги в наступному розрахунковому періоді (п.2.6);
-          оплата рахунків здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п.2.7);
-          при відсутності заборгованості надлишок коштів, що надійшли протягом розрахункового періоду, зараховується в рахунок оплати наступного розрахункового періоду; оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово (п.2.8);
-          виконавець зобов`язаний здійснювати річне, сезонне, місячне, тижневе, добове прогнозування споживання та виробництва електричної енергії в ОЕС України з метою планування забезпечення балансової надійності енергосистеми та забезпечення планового виведення з роботи (введення в роботу) обладнання (п.3.1.10);
-          виконавець зобов`язаний визначати прогнозовані, річні, квартальні, місячні обсяги виробництва електроенергії і потужності на годину максимального навантаження на електростанціях (п.3.1.11);
-          виконавець зобов`язаний складати та передавати користувачу акти про надання послуг, а серед обов`язків користувача, передбачених п.3.2.4 договору, користувач зобов`язаний повертати виконавцю підписаними акти про надання послуг (3.1.16);
-          виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки за надані послуги виключно на підставі даних отриманих від адміністратора комерційного обліку (п.3.1.17);
-          користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором; повертати виконавцю підписаними акти про надання послуг; надавати виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передач (п.3.2);
-          користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором (п.3.2.1);
-          виконавець має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану послугу (п.3.3.2);
-          за внесення платежів, передбачених п.2.5 цього договору, з порушенням термінів користувач сплачує виконавцю пеню розміром 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, ураховуючи день фактичної оплати; сума пені (без ПДВ) зазначається у платіжному документі окремим рядком (п.6.1);
-          планові обсяги передачі електроенергії користувач зобов`язаний подавати виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю; виконавець протягом 3 днів їх погоджує і повертає користувачу (п.10.1);
-          цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2019; договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.12.1);
-          цей договір припиняє свою дію, якщо одна зі сторін перестає бути учасником ринку електричної енергії та/або визначена згідно з Правилами ринку "Дефолтним" учасником ринку, з дати, зазначеної у заяві сторони, що вирішила позбутися статусу учасника ринку електрично енергії добровільно та/або у разі відсутності ліцензії на проведення певного виду діяльності, та/або за рішенням адміністратора розрахунки; в іншому випадку цей договір припиняє свою дію з дати набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору (п.12.5).
9.          В подальшому сторони уклали додаткову угоду від 29.06.2019 до Договору; протокол розбіжностей про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 29.06.2019 №0521-03041; додаткову угоду від 18.04.2023 до Договору.
10.          Згідно з повідомленням від 21.12.2021 №139-07-6428 щодо планового обсягу послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ПрАТ "Львівобленерго" заявлено, зокрема, такі планові обсяги на квітень-липень 2023 року: квітень 319 000 МВт/год, травень 311 000 МВт/год, червень 300 000 МВт/год, липень 300 000 МВт/год.
11.          Відповідно до акту надання послуги від 30.04.2023 згідно з Договором, виконавець передав, а користувач отримав послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з 01.04.2023 до 30.04.2023 фактичним обсягом 405 393,489 МВт/год за тарифом 80,87 грн/МВт/год, загальною вартістю послуги 39 341 005,75 грн.
12.          Актом коригування від 17.07.2023 фактичний обсяг послуги за період з 01.04.2023 до 30.04.2023 скориговано в сторону зменшення на 681,555 МВт/год на суму 66 140,83 грн. Загальна вартість послуги становить 39 274 864, 92 грн.
13.          Відповідно до акту надання послуги від 31.05.2023 виконавець передав, а користувач отримав послугу за період з 01.05.2023 до 31.05.2023 фактичним обсягом 374 541,065 МВт/год за тарифом 80,87 грн/МВт/год, загальною вартістю 36 346 963,12 грн.
14.          Актом коригування від 18.08.2023 фактичний обсяг послуги за період з 01.05.2023 до 31.05.2023 скориговано в сторону зменшення на 525,058 МВт/год на суму 50 953,73 грн. Загальна вартість послуги становить 36 296 009,39 грн.
15.          Відповідно до акту надання послуги від 30.06.2023 виконавець передав, а користувач отримав послугу за період з 01.06.2023 до 30.06.2023 фактичним обсягом 343 448,111 МВт/год за тарифом 80,87 грн/МВт/год, загальною вартістю послуги 33 329 578,49 грн.
16.          Актом коригування від 20.10.2023 фактичний обсяг послуги за період з 01.06.2023 до 30.06.2023 скориговано в сторону збільшення на 120,186 МВт/год на суму 11 663,33 грн. Загальна вартість послуги становить 33 341 241,82 грн.
17.          Відповідно до акту надання послуги від 31.07.2023 виконавець передав, а користувач отримав послугу за період з 01.07.2023 до 31.07.2023 фактичним обсягом 358 452, 321 МВт/год за тарифом 95,54 грн/МВт/год, загальною вартістю послуги 41 095 841,70 грн.
18.          Актом коригування від 17.11.2023 фактичний обсяг послуги за період з 01.07.2023 до 31.07.2023 скориговано в сторону зменшення на 499,406 МВт/год на суму 57 255,90 грн. Загальна вартість послуги становить 41 038 585,80 грн.
19.          В порушення взятих на себе за Договором зобов`язань, ПрАТ "Львівобленерго" неналежно виконувало зобов`язання щодо оплати за надану НЕК "Укренерго" послугу.
20.          19.05.2023 НЕК "Укренерго" надіслало на адресу ПрАТ "Львівобленерго" вимогу №01/24560 про виконання умов Договору із зазначенням розміру заборгованості станом на 17.05.2023 в сумі 158 870 050,22 грн.
21.          13.07.2023 НЕК "Укренерго" надіслало на адресу ПрАТ "Львівобленерго" попередження №01/34144 про підготовку позовної заяви із зазначенням розміру заборгованості за Договором станом на 09.07.2023 в сумі 204 428 745,81 грн.
22.          20.07.2023 НЕК "Укренерго" надіслало на адресу ПрАТ "Львівобленерго" вимогу №01/35419 про виконання умов Договору із зазначенням розміру заборгованості станом на 18.07.2023 в сумі 220 517 023,47 грн.
23.          21.09.2023 НЕК "Укренерго" надіслало на адресу ПрАТ "Львівобленерго" вимогу №01/47245 про виконання умов Договору із зазначенням розміру заборгованості станом на 19.09.2023 в сумі 304 660 649,91 грн.
24.          На виконання умов Договору протягом квітня - липня 2023 року НЕК "Укренерго" надало, а ПрАТ "Львівобленерго" отримало послугу на загальну суму 149 950 701,93 грн (у відповідності до актів коригування). Акти коригування до актів надання послуг підписано сторонами без зауважень, за допомогою електронних цифрових підписів.
25.          Як вбачається з інформації АТ "Ощадбанк" про надходження коштів на рахунки НЕК "Укренерго" від контрагента ПрАТ "Львівобленерго" за період з 01.01.2023 до 27.07.2023, ПрАТ "Львівобленерго" здійснило часткову оплату заборгованості за Договором на загальну суму 322 000,00 грн із зазначенням цільового призначення платежів за період: квітень - червень 2023 року.
Короткий зміст позовних вимог
26.          НЕК "Укренерго" звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до ПрАТ "Львівобленерго" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 150 909 220,49 грн, з яких: 149 950 701,93 грн - основний борг, 7 372 358,60 грн - 0,1% пеня, 605 947,29 грн - 3% річних та 235 826,73 грн - інфляційні втрати.
27.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як користувачем умов Договору в частині своєчасної та повної оплати позивачу як виконавцю вартості наданих згідно договору послуг за період квітень 2023 - липень 2023 року.
28.          В процесі розгляду справи, відповідач сплатив суму основного боргу за спірним Договором в повному обсязі у розмірі 149 950 701,93 грн. Ця обставина сторонами не заперечувалась.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
29.          Господарський суд Львівської області рішенням від 25.06.2024 позов задовольнив частково. Стягнув з ПрАТ "Львівобленерго" на користь позивача: 252 703,02 грн - 3% річних, 76 443,96 грн - інфляційних втрат та 3 041,93 грн судового збору. В частині позовних вимог про стягнення 149 950 701,93 грн основного боргу у зв`язку із його сплатою відповідачем закрив провадження у справі. В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Повернув позивачу з Державного бюджету України 818 083,29 грн судового збору.
30.          При ухваленні рішення в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд виходив з того, що з метою визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги. Оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, а не за планові обсяги, то нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на планові платежі є безпідставним. Здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд встановив, що обґрунтований розмір інфляційних втрат за невиконання відповідачем грошового зобов`язання становить 76 443,96 грн, а розмір 3% річних - 252 703,02 грн.
31.          НЕК "Укренерго" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 в частині відмови у стягненні 159 382,77 грн інфляційних втрат та 353 244,27 грн 3% річних і ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог.
32.          Західний апеляційний господарський суд постановою від 13.03.2025 рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 в оскаржуваній частині залишив без змін.
33.          Суд апеляційної інстанції вказав, зокрема, таке:
-          наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання;
-          суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи позивача про те, що згідно умов договору сторони погодили розрахунки на умовах попередньої оплати, а відтак неналежне виконання зобов`язань за договором в частині своєчасного здійснення попередніх оплат матиме наслідки, передбачені чинним законодавством;
-          в укладеному сторонами Договорі відсутній пункт, який передбачає можливість визначення планового обсягу послуги, який стає базою для розрахунку попередніх платежів, на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу послуги на розрахунковий період;
-          як вбачається із наданого позивачем розрахунку позовних вимог, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних, виходячи із планових обсягів послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;
-          попри те, що ПрАТ "Львівобленерго" повідомленням за №139-07-6428 від 21.12.2022 довело до відома НЕК "Укренерго" про планові обсяги послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління помісячно на 2023 рік, однак в повідомленні, як і в Договорі, не йдеться про те, що такі планові обсяги подаються для розрахунку планових (попередніх) платежів; це повідомлення подавалось позивачу виключно для планування ним режимів роботи енергосистеми;
-          умови укладеного сторонами договору не містять норми про те, яким чином наперед визначається обсяг послуги, від якої визначатиметься частка трьох попередніх оплат; відтак, з врахуванням того, що Договором не встановлено обсяг послуги, який буде основою для визначення планових платежів, відповідно до п.2.4 Договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порядок попередньої оплати в Договорі не врегульовано;
-          умовами Договору також не врегульовано строк оплати вартості фактично наданої послуги; цю обставину сторони не заперечували;
-          обсяг та вартість наданої послуги за умовами Договору визначаються двосторонніми актами про надання послуги за кожен розрахунковий період (календарний місяць) (пункти 2.5, 2.6, 3,1,16 та 3.2.4 Договору), які оформляються в наступному розрахунковому періоді.
-          за змістом ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), вимога може бути пред`явлена боржнику лише в тому разі, коли він ознайомився з її змістом, а сума, яка у ній вказана до сплати, є узгодженою; надісланий на адресу акт надання послуги не є вимогою в розумінні ч.2 ст.530 ЦК, оскільки такий не містить в собі, власне, вимоги про оплату; акт надання послуги за своєю правовою природою є двостороннім документом, що, в свою чергу, виключає його кваліфікацію, як вимогу в розумінні ч.2 ст.530 ЦК, яка за своєю правовою природою є одностороннім документом;
-          надіслані рахунки на оплату послуги не можуть вважатись вимогою, оскільки не є первинними документами, а є документами, які містять тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто носять інформаційний характер; рахунки на оплату були виставлені до моменту підписання актів надання послуги та відповідно узгодження відповідачем вказаних сум, тому дата направлення акту надання послуги, який ще не підписаний з другої сторони, не може бути датою вимоги про оплату ще неузгодженої сторонами кількості та вартості послуги;
-          лише вимогу №01/24560 від 19.05.2023 про виконання умов Договору можна вважати такою, згідно якої позивач вимагав у відповідача виконати договірні зобов`язання та оплатити заборгованість; в контексті ч.2 ст.530 ЦК строк добровільного виконання зобов`язання сплив 26.05.2023, а отже, зобов`язання зі сплати вартості наданої послуги вважається протермінованим з 27.05.2023.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу
34.          10.04.2025 НЕК "Укренерго" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025, в якій просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 159 382,77 грн інфляційних втрат та 353 244,27 грн 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
35.          На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) скаржник в касаційній скарзі посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 ч.2 ст.287 ГПК, та, зокрема, зазначає таке:
-          суди попередніх інстанцій не врахували і не застосували правильно норми матеріального права (пункти 2.3, 2.4, 2.7 типового договору (в редакції на час укладення сторонами договору від 29.06.2019)); Верховний Суд неодноразово робив висновки щодо застосування статей 611, 625 ЦК і положень типового договору (постанови 10.12.2024 у справі №914/1653/23 (зокрема, у пунктах 36, 39, 40), від 23.11.2023 у справі №925/654/22 (зокрема, у пунктах 84, 85), від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21 (зокрема, у пунктах 110, 117), від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 (зокрема, у п.168);
-          надіслані рахунки на оплату послуг можуть вважатись вимогою в розумінні ст.530 ЦК; правильність такого висновку підтверджує позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 10.12.2024 у справі №910/17838/17, водночас обставини справи №910/17838/17 стосувались виконання договорів складського зберігання зерна; тому необхідно сформувати аналогічний висновок щодо застосування норм ст.530 ЦК при виконанні договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління;
-          порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд не дослідив зібрані у справі докази (рахунки-фактури), не надав їм належну оцінку, порушивши норми процесуального права, а саме, частини 1, 3 ст.86, ч.5 ст.236, пп."а", "в" п.3 ч.1 ст. 282 ГПК.
36.          22.05.2025 ПрАТ "Львівобленерго" через систему Електронний суд подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення залишити без змін.
37.          У відзиві, зокрема, зазначає:
-          сторони в Договорі не врегулювали порядок попередньої оплати, а тому доводи позивача про протермінування попередніх оплат (планових платежів) не можуть вважатись обґрунтованими;
-          умовами договорів про надання послуг з передачі електричної енергії у справах, на які посилався Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23, на відміну від конкретного Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління в цій справі, чітко визначено, яким чином визначається вартість планових (авансових) платежів (що є базою для їх нарахування) - на основі наданих користувачем планових обсягів послуги; у цій справі Договір такої умови не містить;
-          умови Договору, укладеного сторонами, не містять норми про те, яким чином наперед визначається обсяг послуги, від якого визначатиметься частка трьох попередніх оплат;
-          умови типового договору не є тими умовами, якими регулюються відносини сторін, оскільки між сторонами укладено Договір; в редакції типового договору, на яку посилається позивач, міститься норма (п.2.7) про те, що користувач здійснює розрахунок з ОСП за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління до 15 числа місяця наступного за розрахунковим (включно), однак, позивач правильно вказує, що ця норма не підлягає застосуванню; умови Договору не містять строку оплати вартості фактично наданих послуг, тому при пред`явленні позову позивач керувався ч.2 ст.530 ЦК та вважав строком настання зобов`язання зі сплати вартості наданих послуг за договором - семиденний термін від дня пред`явлення вимоги (а не 15 число місяця наступного за розрахунковим, як це передбачено умовами типового договору); за таких обставин, позиція позивача є непослідовною;
-          Верховний Суд у постанові від 28.07.2021 у справі №927/1041/19 вказав, що неможливим є застосування умов типового договору за наявності укладеного договору; доводи скаржника про протилежне є помилковими;
-          правовідносини у справах №925/654/22, №912/1941/21, №904/5899/21 та №927/713/21, на які посилається скаржник, хоча й подібні з правовідносинами у цій справі, однак фактичні обставини є різними, оскільки в наведених справах, на відміну від цієї, умовами договорів було визначено, від якого обсягу необхідно визначати планові платежі;
-          не є вимогами в розумінні ч.2 ст.530 ЦК проєкти актів надання послуги, оскільки вони не містять в собі вимоги про оплату, термін оплати, тощо; дата направлення проєкту акту надання послуги, який ще не підписаний другою стороною, не може бути датою вимоги про оплату ще неузгодженої сторонами кількості та вартості послуги; дата скерування проєкту акту наданої послуги не може бути датою, з якої починає обчислюватись семиденний строк для оплати, встановлений ч.2 ст.530 ЦК;
-          акт надання послуги за своєю правовою природою є двостороннім документом, що виключає його кваліфікацію як вимогу в розумінні ч.2 ст.530 ЦК, яка за своєю правовою природою є одностороннім документом; скерування рахунку-фактури разом із проєктом акту наданої послуги до часу його підписання з другої сторони, є передчасним;
-          відповідно до ч.2 ст.530 ЦК добровільний строк оплати вартості наданої послуги за квітень 2023 року спливає 26.05.2023, а отже зобов`язання зі сплати вартості наданої послуги за квітень 2023 вважається протермінованим з 27.05.2023; за травень та червень 2023 року - 20.07.2023, а отже зобов`язання зі сплати вважається протермінованим з 21.07.2023; за липень 2023 року - 28.09.2023, а отже зобов`язання зі сплати вважатиметься протермінованим з 29.09.2023;
-          надані позивачем розрахунки є хибними та арифметично-неправильними, оскільки позивач помилково визначає, з якого моменту грошове зобов`язання з оплати послуги стає протермінованим; розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснений без урахування сторнованих сторонами актами коригування обсягів та вартості фактично наданих послуг (за квітень та травень 2023);
-          нарахування інфляційних втрат та 3% річних на ті суми коштів, які не входять у вартість фактично наданих послуг, є безпідставним, оскільки зі змісту ст.625 ЦК вбачається, що відповідальність у вигляді інфляційних втрат та 3% річних настає за невиконання існуючого грошового зобов`язання (схожий висновок викладений у п.38 постанови Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №914/1653/23);
-          при розрахунку 3% річних та інфляційних втрат як за порушення термінів сплати планових платежів, так і за фактично надані послуги, позивач не зменшив суму заборгованості на суми оплат, які були здійснені в погашення заборгованості в період за який здійснюється нарахування;
-          розрахунок інфляційних втрат, який здійснений позивачем до 31.07.2023 включно, проведений без врахування дефляції, яка мала місце в липні місяці 2023 року (99,40%), а тому є неправильним;
-          доводи скаржника, щодо неврахування постанови Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 та доводи про недослідження зібраних у справі доказів, зокрема, рахунків-фактур та ненадання їм судами належної оцінки є необґрунтованими.
38.          16.07.2025 ПрАТ "Львівобленерго" через систему Електронний суд звернулося з додатковими поясненнями, в яких вказало про те, що 15.07.2025 Верховний Суд розглянув подібну справу №914/3621/23.
39.          29.07.2025 ПрАТ "Львівобленерго" через систему Електронний суд звернулося з додатковими поясненнями щодо позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23.
40.          11.08.2025 ПрАТ "Львівобленерго" через систему Електронний суд звернулося з додатковими поясненнями.
41.          11.08.2025 ПрАТ "НЕК "Укренерго" через систему Електронний суд звернулося з додатковими поясненнями.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
42.          Верховний Суд ухвалою від 13.05.2025 відкрив касаційне провадження у справі №914/2625/23 за касаційною скаргою НЕК "Укренерго", призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.07.2025.
43.          Верховний Суд у судовому засіданні 02.07.2025 оголосив перерву на 16.07.2025, у судовому засіданні 16.07.2025 - до 23.07.2025, у судовому засіданні 23.07.2025 - до 06.08.2025, у судовому засіданні 06.08.2025 - до 13.08.2025, у судовому засіданні 06.08.2025 - до 13.08.2025.
44.          Верховний Суд у судовому засіданні 13.08.2025 вирішив передати справу на розгляд Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду (далі - Об`єднана палата).
ПІДСТАВИ ПЕРЕДАЧІ СПРАВИ НА РОЗГЛЯД ОБ`ЄДНАНОЇ ПАЛАТИ
45.          У цій справі НЕК "Укренерго" звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до ПрАТ "Львівобленерго" (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про стягнення 150 909 220,49 грн, з яких: 149 950 701,93 грн - основний борг, 7 372 358,60 грн - 0,1% пеня, 605 947,29 грн - 3% річних та 235 826,73 грн - інфляційні втрати.
46.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем як користувачем умов Договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0521-03041 від 29.06.2019 в частині своєчасної та повної оплати позивачу, як виконавцю, вартості наданих згідно договору послуг за період квітень 2023 - липень 2023.
47.          Суди першої та апеляційної інстанцій щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних вважали, що з метою визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, а не за планові обсяги, з огляду на що нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних на планові платежі є безпідставним.
48.          Суди також вважали, що надіслані рахунки на оплату послуги не можуть вважатись вимогою, оскільки не є первинними документами, а є документами, які містять тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто носять інформаційний характер.
49.          Як вже було зазначено, 16.07.2025 ПрАТ "Львівобленерго" через систему Електронний суд звернулося з додатковими поясненнями, в яких вказало про те, що 15.07.2025 Верховний Суд розглянув подібну справу №914/3621/23.
50.          Дійсно, 15.07.2025 Верховний Суд (у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., ОСОБА_1 ) ухвалив постанову у справі №914/3621/23. 
51.          За обставинами справи №914/3621/23 НЕК "Укренерго" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПрАТ "Львівобленерго" 157 837 181,77 грн заборгованості, обґрунтовуючи це порушенням відповідачем умов договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0521-03041 від 29.06.2019 в частині сплати за послуги передачі електричної енергії, в тому числі і сплати планових платежів, за період з серпня 2023 року до жовтня 2023 року, а також 2 планових платежів за листопад 2023 року.
52.          Суди першої та апеляційної інстанцій у справі №914/3621/23 вказали, що для визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, з огляду на що, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на планові платежі визнали безпідставним.
53.          Крім того, з касаційною скаргою в обох справах (№914/2625/23 та №914/3621/23) звернулося НЕК "Укренерго".
54.          Так, НЕК "Укренерго" у касаційній скарзі у справі №914/3621/23 посилалося на таке:
-          суди попередніх інстанцій не врахували висновок, сформований в постанові Об`єднаної палати від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, про те, що при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг; користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць;
-          суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 24.11.2022 у справі №927/713/21, згідно з якими як невиконання або неналежне виконання користувачем зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуг, отриманих за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 ЦК;
-          відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: ч.2 ст.530 ЦК у взаємозв`язку з ч.2 ст.625, ч.1 ст.612 ЦК.
55.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
56.          Враховуючи це, правовідносини у цій справі №914/2625/23 та у справі №914/3621/23 є подібними, оскільки виникли між тими самими суб`єктами (НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго"), стосуються наявності підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних за одним і тим самим Договором, але за різні періоди.
Щодо застосування положень типового договору та можливості нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму попередньої оплати
57.          У цій справі НЕК "Укренерго" здійснило нарахування інфляційних втрат та 3% річних виходячи із планових обсягів послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
58.          Суди першої та апеляційної інстанції вважали, що для визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, з огляду на що, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на планові платежі є безпідставним.
59.          НЕК "Укренерго" у касаційній скарзі зазначає, що Верховний Суд неодноразово робив висновки щодо застосування статей 611, 625 ЦК і положень типового договору (постанови 10.12.2024 у справі №914/1653/23, від 23.11.2023 у справі №925/654/22, від 24.11.2022 у справі №927/713/21, від 09.11.2022 у справі №904/5899/21, від 19.08.2022 у справі №912/1941/21. Скаржник вважає, що нормами типового договору в усіх редакціях передбачено обов`язок відповідача здійснювати оплату планової вартості послуги.
60.          Так, відповідно до ст.630 ЦК договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам ст.7 цього Кодексу.
61.          Частиною 4 ст.33 Закону "Про ринок електричної енергії" визначено, що оператор системи передачі надає послуги з передачі електричної енергії та послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління учасникам ринку на підставі договорів, укладених на основі типових договорів про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Типові договори про надання послуг з передачі електричної енергії та про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління затверджуються Регулятором. Порядок укладання таких договорів визначається кодексом системи передачі.
62.          Кодекс системи передач (п.6.4 гл.6 розд.ХІ) покладає на НЕК "Укренерго" (як оператора системи передач) обов`язок оприлюднення на своєму офіційному вебсайті редакції договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління зі змінами та роз`яснення щодо укладення та приєднання користувача до договору. 
63.          Пунктами 6.1, 6.4 гл.6 розд.ХІ Кодексу системи передач регламентовано, що договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління визначає організаційні, технічні та фінансові умови, на яких ОСП здійснює диспетчерське (оперативно-технологічне) управління в ОЕС України. Договір встановлює обов`язки та права сторін у процесі оперативного та перспективного планування, експлуатації обладнання, диспетчерського управління та балансування енергосистеми в реальному часі та її захисту в надзвичайних ситуаціях, а також формування, обробки, передачі та відображення даних під час регламентованого обміну інформацією. Договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління укладається за типовою формою, яка затверджується Регулятором.
64.          ОСП зобов`язаний на своєму офіційному вебсайті оприлюднити редакцію договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління зі змінами та роз`яснення щодо укладення та приєднання Користувача до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. 
65.          При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови (ч.4 ст.179 Господарського кодексу України (далі - ГК) в редакції, чинній на момент укладення Договору).
66.          Відповідно до ч.3 ст.184 ГК в редакції, чинній на момент укладення Договору, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст.179 ГК, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 ГК та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.
67.          Договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, затвердженого органом державної влади, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови (ч.4 ст.179 ГК). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №921/375/17-г/14, від 27.02.2020 у справі №904/1983/19, від 28.05.2020 у справі №904/1984/19.
68.          У пунктах 2.3, 2.4, 2.7 типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління (в редакції на час укладення сторонами Договору) було передбачено:
"2.3. Вартість Послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої Послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.
2.4. Розрахунок за надану Послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості Послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків:
до ______ числа розрахункового місяця - __________ % вартості Послуги;
до ______ числа розрахункового місяця - __________ % вартості Послуги;
до ______ числа розрахункового місяця - __________ % вартості Послуги.
Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий період.
2.7. Оплата послуги здійснюється на підставі рахунків, наданих Виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - Сервіс), за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством".
69.          Отже, умова договору яка передбачає поетапну попередню оплату планового обсягу послуг є імперативною. При цьому, сторонам надається право визначити дати та відсотки такої попередньої оплати. 
70.          Так, у п.2.4 Договору вказано, що розрахунок за надану послугу здійснюється на умовах часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період згідно із нижчезазначеною системою платежів і розрахунків: до 10 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до 20 числа розрахункового місяця 35% вартості послуги; до останнього банківського дня календарного місяця 30% вартості послуги.
71.          Втім, в укладеному сторонами Договорі, на відміну від типового договору, прямо не передбачено, що "Плановий обсяг Послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих Користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий період".
72.          Як вже було зазначено, договір повинен бути розроблений та відповідати типовому договору. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, а сторони не можуть змінювати положення такого договору або не застосовувати певні його умови. Сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови.
73.          Отже, підписавши Договір, НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго" усвідомлювали, що ПрАТ "Львівобленерго" приєдналося до умов типового договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
74.          Це свідчить про те, що сторони погодили всі істотні умови такого договору, зокрема, щодо здійснення попередньої оплати за поточний розрахунковий період та того, що плановий обсяг послуги на розрахунковий період визначається на основі наданих користувачем і погоджених ОСП повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий період.
75.          У п.10.1 Договору визначено, що планові обсяги передачі електроенергії користувач зобов`язаний подавати виконавцю до 10-ї доби місяця, що передує розрахунковому місяцю; виконавець протягом 3 днів їх погоджує і повертає користувачу.
76.          Тобто, використання планових обсягів, їх погодження з оператором системи передачі (НЕК "Укренерго") є обов`язком користувача (ПрАТ "Львівобленерго") за Договором.
77.          Оскільки нормами типового договору передбачено обов`язок користувача (ПрАТ "Львівобленерго") здійснювати поетапну попередню оплату планових обсягів послуг, то вважаємо, що суди попередніх інстанцій під час розгляду справи мали тлумачити Договір саме у відповідності з положеннями типового договору.
78.          Об`єднана палата у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21 вказала таке:
"167. У зв`язку з цим плановий обсяг послуги підлягає оплаті на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а фактичний обсяг встановлюється по закінченню такого розрахункового місяця протягом 3 банківських днів з моменту отримання акта приймання-передачі послуги. У разі якщо оплачений плановий обсяг виявився вище фактичного, то вказана різниця або повертається користувачу, або враховується як оплата в наступні розрахункові періоди.
168. Звідси при розрахунку за послуги з передачі електричної енергії користувач та ОСП зобов`язані використовувати як плановий, так і фактичний обсяг послуги одночасно, які є взаємопов`язані та не замінюють один одного, тобто у користувача відсутнє право вибору - платити за плановий обсяг чи за фактичний обсяг. Користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць".
79.          Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК).
80.          Як і у цій справі, у справі №914/3621/23 суди першої та апеляційної інстанцій вважали, що для визначення суми інфляційних втрат та 3% річних потрібно виходити із обсягу фактично наданої послуги, оскільки зобов`язання зі сплати грошових коштів у відповідача виникає саме за фактично надані послуги, з огляду на що, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних на планові платежі визнали безпідставним.
81.          Верховний Суд (колегія суддів: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Багай Н.О.) у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 щодо доводів НЕК "Укренерго" про можливість нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суми планових платежів вказав таке:
"37. Водночас у справі, яка розглядається (№ 914/3621/23), дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, суди попередніх інстанцій виходили з інших умов договору, укладеного між сторонами у цій справі, а саме зі змісту пункту 2.4, яким визначено що розрахунок за надану послугу здійснюється трьома частинами в процентному відношенні від вартості послуги, а зі змісту пункту 2.3 вбачається, що вартість послуги за розрахунковий період визначається як добуток обсягу наданої послуги на значення тарифу, що діє у визначений розрахунковий період.
38. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що подібність правовідносин необхідно визначати відповідно до їх елементів. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст (взаємні права й обов`язки суб`єктів). Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", таку подібність необхідно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
39. З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, зокрема, умови договору, укладеного між позивачем та відповідачем, суди попередніх інстанцій правильно здійснили перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат з врахуванням вартості наданої послуги, бо саме такі умови були погоджені позивачем та відповідачем у договорі".
82.          При цьому, Верховний Суд у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 вважав, що висновки Об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ухвалені за неподібних правовідносин.
83.          Не можемо погодитися із такою позицією судів попередніх інстанцій та Верховного Суду (постанова від 15.07.2025 у справі №914/3621/23) щодо застосування положень ст.625 ЦК відносно умов укладеного між сторонами Договору.
84.          По-перше, дійсно, хоча спірні правовідносини у справі №912/1941/21 (постанова Об`єднаної палати від 19.08.2022) виникли щодо стягнення коштів, зокрема, 3% річних за договором про надання послуг з передачі електричної енергії, а не за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, втім за своєю суттю регулювання цих відносин, а також умови типових договорів є подібними. Тому, Верховний Суд вважає, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин висновки Об`єднаної палати про те, що користувач зобов`язаний здійснити оплату планового обсягу на умовах попередньої оплати протягом розрахункового місяця, а по закінченню відповідного місяця визначити необхідність сплати фактичного обсягу послуг, отриманих за такий розрахунковий місяць.
85.          По-друге, оскільки законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, а у Договорі сторони погодили розрахунок за надані послуги саме на умовах попередньої оплати, вважаємо, що НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго" погодили порядок нарахування та оплати попередніх платежів, виходячи із планових обсягів послуги. Тому, за прострочення зобов`язань за Договором в частині оплати планових платежів можуть застосовуватися наслідки, встановлені у ч.2 ст.625 ЦК (нарахування 3% річних та інфляційних втрат).
86.          Крім того, Верховний Суд (колегія суддів: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Багай Н.О.) в іншій постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 (спір між НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго" про стягнення коштів, зокрема, інфляційних втрат та 3% річних) направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції, дійшовши висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували положень законодавства та умов Договору щодо моменту настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а відтак дійшли передчасного висновку про неможливість нарахування інфляційних втрат та відсотків річних при порушенні строків сплати планових платежів за надані послуги (п.40). 
87.          Верховний Суд у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 застосував висновки Об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, вказавши таке:
"39. Колегія суддів враховує, що подібні за змістом висновки Верховного Суду у постановах від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21, від 24.11.2023 у справі №  927/713/21, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, на неврахування яких посилається заявник у касаційній скарзі, викладені щодо договорів про надання послуг з передачі електричної енергії, у той час як у справі, що розглядається, спір виник щодо виконання договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Проте аналіз чинного законодавства свідчить про те, що правовідносини з надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління є подібними з правовідносинами з надання послуг з передачі електричної енергії, оскільки є правовідносинами щодо надання послуг оператором системи передачі, для розрахунків за договорами з передачі електричної енергії та з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління використовується плановий і фактичний обсяги послуги, спосіб оплати таких послуг (попередні планові платежі на основі наданих користувачем прогнозованих планових обсягів послуги та подальша доплата згідно відповідних актів надання послуги) є теж подібним".
88.          Правовідносини у справі №914/1653/23 виникли внаслідок неналежного виконання ПрАТ "Львівобленерго" договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 29.06.2019 №0521-03041 в частині оплати вартості наданих позивачем послуг, а отже є подібними до правовідносин, що виникли у цій справі.
89.          Тобто, у всіх трьох справах №914/1653/23, №914/3621/23 та цій справі №914/2625/23 правовідносини виникли між одними і тими самими сторонами (НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго") щодо виконання одного і того самого договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління від 29.06.2019 №0521-03041, а отже, і умови Договору в частині здійснення часткової попередньої оплати вартості послуги за поточний розрахунковий період були однакові. 
90.          З наведеного вище вбачається неоднакове застосування Верховним Судом ч.2 ст.625 ЦК у подібних правовідносинах, а саме:
1)          Верховний Суд (колегія суддів: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Багай Н.О.) у постанові від 10.12.2024 у справі №914/1653/23 застосував висновки Об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, та вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про неможливість нарахування інфляційних втрат та відсотків річних при порушенні строків сплати планових платежів за надані послуги;
2)          Верховний Суд (колегія суддів: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Багай Н.О.) у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 вважав, що висновки Об`єднаної палати, викладені у постанові від 19.08.2022 у справі №912/1941/21, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин та погодився із судами попередніх інстанцій про неможливість нарахування інфляційних втрат та відсотків річних при порушенні строків сплати планових платежів за надані послуги.
91.          З урахуванням цього, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, які містяться у постанові Верховного Суду від 15.07.2025 у справі №914/3621/23, щодо застосування пунктів 6.1, 6.4 гл.6 розд.ХІ Кодексу системи передач, п.2.4 Типового договору, ч.2 ст.625 ЦК, зазначивши про те, що сторони в договорі не можуть відступити (змінити) від імперативного припису про форму розрахунків у вигляді попередньої оплати, яка нараховується на плановий обсяг послуг, а тлумачення судом умов договору має відбуватися із урахуванням норм типового договору.
92.          Крім того, колегія суддів вважає, що принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав, не застосовується у випадку одночасної наявності як типового договору, так і договору, в якому сторони змінили імперативні умови типового договору. 
Щодо моменту виникнення обов`язку з оплати
93.          Суди попередніх інстанцій у цій справі вказали, що рахунок на оплату послуги не може вважатись вимогою, оскільки він не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто носить інформаційний характер. ПрАТ "Львівобленерго" підтримує таку позицію судів.
94.          У касаційній скарзі НЕК "Укренерго" зазначає, що надіслані рахунки на оплату послуг можуть вважатись вимогою в розумінні ст.530 ЦК; правильність такого висновку підтверджує позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 23.10.2018 у справі №910/17838/17, ухваленої за інших правовідносин, тому необхідно сформувати аналогічний висновок щодо застосування норм ст.530 ЦК при виконанні договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління.
95.          Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК).
96.          Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 ЦК).
97.          Так, Верховний Суд у постанові від 23.10.2018 у справі №910/17838/17, на яку посилався скаржник, вказав, що у ст.530 ЦК не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, відтак останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.
98.          За умовами Договору оплата рахунків здійснюється на підставі рахунків, наданих виконавцем або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком", за умови наявності електронного підпису тієї особи, яка уповноважена підписувати документи в електронному вигляді, у порядку, визначеному законодавством (п.2.7).
99.          Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за договором; повертати виконавцю підписаними акти про надання послуг; надавати виконавцю свої прогнози споживання та виробництва електричної енергії згідно з вимогами Кодексу системи передач (п.3.2 Договору).
100.          Отже, НЕК "Укренерго" та ПрАТ "Львівобленерго" погодили порядок оплати за Договором, а саме, що попередня оплата вартості послуги за поточний розрахунковий період здійснюється саме на підставі рахунків, а на ПрАТ "Львівобленерго" покладений обов`язок здійснення своєчасного та в повному обсязі розрахунків. 
101.          Суди попередніх інстанцій у цій справі вказали, що рахунок на оплату послуги не може вважатись вимогою, оскільки він не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.
102.          Дійсно, рахунок на оплату не є первинним документом, оскільки не фіксує факт здійснення господарської операції, а лише інформує про її умови та необхідність сплати коштів за договором.
103.          Втім, Верховний Суд не погоджується з тим, що рахунок на оплату містить тільки платіжні реквізити.
104.          Так, НЕК "Укренерго" в апеляційній скарзі наголосило, що всі рахунки, виставлені ПрАТ "Львівобленерго", містили такі дані/інформацію: 
-          назва "Рахунок за послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління";
-          номер розрахункового рахунку та банк, в якому він відкритий;
-          платник (ПрАТ "Львівобленерго"), код ЄДРПОУ ПрАТ "Львівобленерго", Договір №0521-03041 від 29.06.2019;
-          найменування "Послуга з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління";
-          сума "разом з ПДВ…";
-          "всього до сплати…";
-          "призначення платежу для оплати даного рахунку: За послугу з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за … (зазначення періоду) згідно з Договору №0521-03041 від 29.06.2019…".
105.          Усталеною в Україні комерційною практикою є виставлення рахунку на оплату. Така дія означає, що контрагент очікує платіж за договором на конкретно визначену суму за конкретні послуги/роботи/товар. Тобто такий рахунок є вимогою. 
106.          З огляду на це, не можемо погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що рахунки мали лише інформаційний характер, оскільки містили тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти.
107.          Втім, Верховний Суд (колегія суддів: Чумак Ю.Я., Дроботова Т.Б., Багай Н.О.) у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 погодився з позицією судів першої та апеляційної інстанції, які вважали, що рахунок на оплату не є вимогою про оплату, вказавши таке:
"25. До того ж, суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору № 0521-03041 також не врегульовано строк оплати вартості фактично наданої послуги, оскільки сторони по різному трактують умови договору щодо визначення, що саме є вимогою, від отримання якої обліковуватиметься строк оплати в розумінні частини 2 статті 530 ЦК України. Так, позивач вважає, що вимогою в розумінні частини 2 статті 530 ЦК України є акт наданих послуг та рахунки (рахунки-фактури), скеровані з проектами актів, однак суди попередніх інстанцій не погодилися з такими доводами позивача, оскільки в розумінні частини 2 статті 530 ЦК України акт надання послуги не є вимогою, позаяк такий не містить в собі власне вимоги про оплату, як і терміну оплати, тощо.
… 
62. Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно та без будь-якої оцінки проігнорували наявні в матеріалах справи рахунки-фактури, які є вимогами кредитора в розумінні частини 2 статті 230 ЦК України, з огляду на мотиви судів попередніх інстанцій, наведені у пунктах 26-29 цієї постанови".
108.          Верховний Суд у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23 не зробив висновок щодо застосування ст.530 ЦК у подібних правовідносинах, але погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що виставлені рахунки на суми попередньої оплати не можна вважати вимогами в розумінні ст.530 ЦК.
109.          В свою чергу, вважаємо, що рахунок на оплату в розумінні ч.2 ст.530 ЦК є платіжною вимогою, яка містить: 1) підставу, з якої має бути здійснена оплата коштів; 2) суму, яка підлягає сплаті; 3) платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти як оплату за надані послуги. Такий рахунок інформує відповідну сторону договору (користувача) про необхідність здійснення оплати за обумовлені договором послуги. 
110.          З урахуванням цього, вважаємо, що існують підстави для передачі цієї справи №914/2625/23 на розгляд Об`єднаної палати.
111.          В іншому випадку (у разі повернення цієї справи Об`єднаною палатою через відсутність правових висновків у постанові від 15.07.2025 у справі №914/3621/23) може мати місце ситуація, коли будуть існувати дві постанови Верховного Суду, ухвалені щодо одних і тих самих сторін у подібних правовідносинах, однак, з різним підходом до тлумачення норм права, який жодним чином не зумовлений різницею в обставинах справи. 
112.          Згідно зі ст.36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
113.          Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч.6 ст.13 Закону "Про судоустрій і статус суддів").
114.          Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абз.3 п.4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (далі - КСУ) від 11.10.2005 №8-рп/2005 та абз.1 пп.2.1 п.2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 31.03.2015 №1-рп/2015).
115.          Юридична визначеність дає можливість учасникам суспільних відносин передбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх легітимних очікуваннях, зокрема, у тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право буде реалізоване (Рішення КСУ від 05.06.2019 №3-р(І)/2019).
116.          Принцип правової визначеності вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їхні рішення не викликали сумнівів (п.61 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumаrescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (п.123 рішення ЄСПЛ у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії" (Lupeni Greek Catholic Parish and Others v. Romania), заява №76943/11).
117.          Відповідно до ч.2 ст.302 ГПК Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
118.          Згідно з ч.1 ст.303 ГПК питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.
119.          З огляду на це, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи №914/2625/23 на розгляд Об`єднаної палати з підстав, викладених у цій ухвалі.
Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Справу №914/2625/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Львівської області від 25.06.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 13.03.2025 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О. Кібенко

Судді                                                                                                    О. Кролевець

                                                                                                                        О. Мамалуй