УХВАЛА

03 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/10193/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В.,  Рогач Л. І., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024
за позовом Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради
до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго",
про розірвання договору оренди та виселення,
ВСТАНОВИВ:
Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради  звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича (далі - ФОП Донченко  С.  Д., скаржник) про розірвання договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності від 03.06.2021 №3374, укладеного між Департаментом, Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - Підприємство) та ФОП Донченком  С.  Д., а також виселення останнього з нежитлових приміщень загальною площею 124,10 кв.м, що розташовані за адресою: м.  Київ, вул. Закревського Миколи, 27/2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Підприємством виявлено факт порушення відповідачем умов договору від 03.06.2021 №3374, а саме проведення ремонтних робіт з переплануванням орендованого майна без згоди балансоутримувача, що в свою чергу є істотним порушенням умов вказаного договору. Відтак, позивач просить в судовому порядку розірвати договір оренди та виселити з об`єкта оренди орендаря.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 позов задоволено.
Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд, враховуючи норми чинного законодавства, а також факт неналежного виконання відповідачем умов договору оренди від 03.06.2021 №3374 щодо отримання дозволу для здійснення ремонтних робіт об`єкта оренди, дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору оренди від 03.06.2021 №3374 є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції вважає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді виселення відповідача з орендованого приміщення (як наслідок розірвання договору в судовому порядку), в даному випадку, є ефективним способом захисту порушених прав позивача як орендодавця спірного майна.
За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 апеляційну скаргу ФОП Донченка  С.  Д. залишено без задоволення; рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 залишено без змін.
19.05.2025 (згідно з накладною кур`єрської служби) ФОП Донченко  С.  Д. звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 (повний текст складено 29.04.2025) та рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2025 касаційну скаргу залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з тим, що скаржником до касаційної скарги не додано належні докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі; надано скаржнику строк для усунення недоліків.
25.06.2025 (через систему ?Електронний суд?) скаржник подав до Верховного Суду належні докази сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з такого.
Досліджуючи наведені у касаційній скарзі доводи та зміст судових рішень Суд встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2024 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)  особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Як вбачається з ухвали Господарського суду міста Києва від 29.08.2024, суд, дослідивши подані позивачем матеріали, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, предмет доказування, дійшов висновку, що ця справа є справою незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Доказів протилежного, а також клопотання про перехід до розгляду справи в загальному позовному провадженні учасниками справи до суду не подавалися.
Згідно положень частини 1 статті 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Колегія суддів враховує, що ця справа не належить до категорії справ, які розглядаються виключно в порядку загального позовного провадження (частина 4 статті 247 ГПК України).
Положення пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачають виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, покладається саме на скаржника.
Натомість подана касаційна скарга не дає правових підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, для касаційного перегляду судових рішень.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Донченко  С.  Д. на підставі пункту 1 частини 1 статті 293  ГПК України.
Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України, копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/10193/24 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Донченка Сергія Дмитровича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2024.
2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.
3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                Г. М. Мачульський

Судді                                                                                          Є. В. Краснов

                                                                                          Л. І. Рогач