ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року 
м. Київ
Cправа №  916/2621/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Пєскова В. Г. - головуючого, Картере В. І., Огородніка К. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" (вх. № 4226/2025)
на постанову Південно-західного апеляційного господарський суду від 15.05.2025
у складі колегії суддів: Богатиря К. В. - головуючого, Поліщук Л. В., Таран С. В.
та ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.03.2025
у складі судді Малярчук І. А.
у справі № 916/2621/24
за позовом  ОСОБА_1 
до відповідачів: 1) ОСОБА_2 ; 2) ОСОБА_3 ; 3)   Товариства з додатковою відповідальністю "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів"; 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рестарт Трейд Плюс",
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1) ОСОБА_4 ; 2) ОСОБА_5 ; 3)    ОСОБА_6 ,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі, визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, скасування реєстраційних дій та визначення розміру часток учасників товариства,
ВСТАНОВИВ:
Причиною звернення до Верховного Суду є наявність/відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам проводити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи
Обставини справи
1.           ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про:
-          визнання недійсним договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з додатковою відповідальністю "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" (далі - ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів") від 21.10.2021, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
-          визнання недійсним акту приймання-передачі частки у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" від 21.10.2021, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ;
-          скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2023 №1005561070014040954, проведеної державним реєстратором Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченком Є.   Б. щодо ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів";
-          скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.12.2023 №1005561070015040954, проведену державним реєстратором Петровірівської сільської ради Березівського району Одеської області Ткаченком Є.   Б. щодо ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів".
2.          На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що частка у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" у розмірі 34,43 %, що належала її померлому батьку, протиправно вибула із його володіння. При цьому ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом вказаної частки у статутному капіталі цього товариства.
3.          17.06.2024 Господарський суд Одеської області відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_4 та ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів".
4.          17.07.2024 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову; наклав арешт на частку у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" у розмірі 93 330 грн, що становить 34,43 % від загального розміру статутного капіталу ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Рестарт Трейд Плюс" (далі - ТОВ "Рестарт Трейд Плюс") та заборонив її відчуження або обтяження будь-яким способом; заборонив суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчиняти, здійснювати, проводити реєстраційні дії відносно/щодо ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" щодо державної реєстрації змін до відомостей про розмір частки у статутному капіталі чи складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю за наслідками відчуження/передачі, обтяження або будь-якого переходу права власності на частку у статутному капіталі у розмірі 93 330 грн, що становить 34,43 % від загального розміру статутного капіталу ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та належить на праві власності ТОВ "Рестарт Трейд Плюс".
5.          14.08.2024 ухвалою Господарського суду Одеської області, зокрема, до участі у справі у якості співвідповідача залучено ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів".
6.          16.09.2024 Господарський суд Одеської області постановив ухвалу про задоволення заяви позивача про зміну предмету позову, згідно з якою позивач доповнила позов такими вимогами: 
-          визначити розмір статутного капіталу ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" у розмірі 271 035,00 грн та визначити розмір часток учасників ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" так: ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 . Розмір частки засновника (учасника): 93 330,00 грн; ОСОБА_9 , АДРЕСА_2 . Розмір частки засновника (учасника): 62 836,00 грн; ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 . Розмір частки засновника (учасника): 27 808,00 грн; ОСОБА_10 , АДРЕСА_2 . Розмір частки засновника (учасника): 23 255,00 грн; ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 . Розмір частки засновника (учасника): 19 052,00 грн; ОСОБА_11 , АДРЕСА_4 . Розмір частки засновника (учасника): 44 754,00 грн"; 
-          припинити право ТОВ "Рестарт Трейд Плюс" на участь у ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів". 
7.          20.03.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора проводити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи - ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" до набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2621/24.
8.          У заяві про забезпечення позову зазначалося про те, що згідно з наявною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань інформацією, 29.01.2025 учасниками ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" прийнято рішення про припинення юридичної особи та визначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 29.03.2025. Так, у випадку задоволення позовної заяви ОСОБА_1  може набути статусу учасника вказаного товариства як спадкоємиця ОСОБА_7 , оскільки спірна частка у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" повернеться у склад спадщини, відкритої за ОСОБА_7 . Проте, якщо вказану юридичну особу буде припинено, то ОСОБА_1 не зможе реалізувати своє право, вказана юридична особа перестане існувати, як і перестане існувати й спірна частка позивача в статутному капіталі товариства. Таким чином, у випадку припинення ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" виконання рішення в частині визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників вказаної юридичної особи буде неможливим. 
9.          До заяви про забезпечення позову від 20.03.2025 позивач додала, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.03.2025 щодо ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальне верстатів".
10.          Окрім цього, у заяві зазначалося, що за умови перебування цього корпоративного спору на розгляді суду, ОСОБА_1 не перебуває в статусі кредитора ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальне верстатів", а відтак у визначений строк до 29.03.2025 не має змоги заявити кредиторські вимоги до товариства в рамках процедури ліквідації юридичної особи.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
11.          21.03.2025 ухвалою Господарського суду Одеської області у справі № 916/2621/24 задоволено заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025 про забезпечення позову; заборонено суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в тому числі, але не виключно: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, які здійснюють діяльність на території України та іншим суб`єктам, що вчиняють реєстраційні дії з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, будь-яким іншим особам, наділеним функціями державного реєстратора проводити державну реєстрацію рішення про припинення юридичної особи та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення юридичної особи - ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" до набрання законної сили рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2621/24.
12.          Установивши, що відповідач - ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" з 29.01.2025 перебуває у стані припинення, строк заявлення вимог кредиторів встановлено 29.03.2025, та врахувавши предмет позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що невжиття таких заходів призведе до істотних ускладнень чи взагалі до неможливості виконання рішення суду за результатами розгляду справи та не сприятиме ефективному захисту, або поновленню оспорюваних прав ОСОБА_1 за цим позовом.
13.          За висновком суду, вжиті заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
14.          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову від 21.03.2025, ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" оскаржило її в апеляційному порядку.
15.          15.05.2025 постановою Південно-західного апеляційного господарський суду ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.03.2025 про забезпечення позову по справі № 916/2621/24 залишено без змін.
16.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що у випадку припинення ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та у разі задоволення судом позову ОСОБА_1 буде позбавлена можливості набути статус учасника ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" в результаті прийняття спадщини після ОСОБА_7 , а відтак виконання рішення в частині визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників вказаної юридичної особи буде неможливим.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
17.          У касаційній скарзі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.03.2025 у справі № 916/2621/24; ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 20.03.2025 про забезпечення позову повністю.
18.          Скаржник зазначив, що суди не врахували, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України наслідком припинення юридичної особи, яка була однією із сторін у справі, є закриття провадження у справі. Тобто, як стверджує скаржник, у разі припинення ТОВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" шляхом його ліквідації, провадження у справі № 916/2621/24 підлягатиме закриттю в частині заявлених до цього відповідача вимог. Тож у такому випадку не може йтися про неможливість виконання рішення, ухваленого на користь ОСОБА_1 , оскільки у разі ліквідації, заявлені до нього вимоги не будуть розглядатися, а тому і рішення в частині визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників вказаної юридичної особи ухвалюватись судом не буде.
19.          ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" стверджує, що суди порушили частину десятої статті 137, статті 236, 238 ГПК України, оскільки вжиті судом заходи забезпечення позову не стосуються предмету спору та порушують права учасників цього товариства, зокрема, тих, які не є учасниками справи, не є співмірними із позовними вимогами.
20.          Також, за доводами скаржника, суди не врахували, що відповідно до Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вирішення питання щодо припинення юридичної особи належить до виключної компетенції загальних зборів учасників такої юридичної особи.
21.          Крім того, скаржник зазначив про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статей 111, 112 ЦК України, оскільки суди не врахували, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися з відповідними вимогами до ліквідаційної комісії (ліквідатора) ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів", а у випадку відмови з боку ліквідатора звернутися з відповідним позовом до суду. Проте ніяких активних дій з цього приводу позивач не здійснювала.
Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
22.          У відзиві ОСОБА_1 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
23.          На переконання позивача, твердження скаржника стосовно порушення судом першої інстанції положень пункту 6 частини першої статті 231 ГПК України є безпідставними, оскільки вказана норма не застосовується судами під час розгляду заяв про забезпечення позову.
24.          Вважає, що в оскаржуваних рішеннях суди першої та апеляційної інстанції правомірно зазначили, що за відсутності існування спірної частки в статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" подальший розгляд справи не матиме сенсу, а позивач буде позбавлена можливості набути статус учасника вказаного товариства в результаті прийняття спадщини після свого батька.
25.          Також, за доводами позивача, заборона державної реєстрації припинення ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" стосується предмета спору. Разом з тим, вона не має жодних майнових вимог до ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та не може звернутись до ліквідаційної комісії з вимогами в порядку, передбаченому статтями 111 та 112 ЦК України. 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
26.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
27.          Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції, про забезпечення позову.
28.          Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
29.          Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).
30.          У постанові від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду із заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
31.          Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2024 у справі № 924/1341/23, від 26.04.2024 у справі № 916/4893/23, від 10.04.2024 у справі №   910/12333/23, від 01.04.2024 у справі № 922/5184/23, від 19.01.2024 у справі №   904/3419/23, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. В немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
32.          Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 
33.          За приписами пунктів 2, 4 частини першої статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.
34.          Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
35.          При цьому при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі №910/1200/20).
36.          При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
37.          Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
38.          Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
39.          Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами; співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
40.          Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20.
41.          Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.
42.          Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі № 917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19 та від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20.
43.          Згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
44.          Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.
45.          Предметом позову у цій справі на момент розгляду заяви позивача про забезпечення були такі вимоги: визнання недійсними договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та акту приймання-передачі частки у статутному капіталі цього товариства; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців тa громадських формувань від 18.12.2023 №   1005561070014040954 щодо вказаного товариства; визначення розміру статутного капіталу ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та визначення розміру часток його учасників.
46.          Обґрунтовуючи наявність порушеного права, ОСОБА_1 зазначала, що частка у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" у розмірі 34,43 %, що належала її померлому батьку, протиправно вибула із його володіння. При цьому ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом вказаної частки у статутному капіталі цього товариства.
47.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отриманої судом першої інстанції відповіді від 20.03.2025 за № 1217386 з цього державного реєстру, з 29.01.2025 ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" перебуває в стані припинення, строк заявлення вимог кредиторів - 29.03.2025.
48.          Тож враховуючи предмет та підстави позову, з огляду на зазначені вище критерії оцінки співмірності застосованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що у випадку припинення ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" та у разі задоволення судом позовної заяви ОСОБА_1 буде позбавлена можливості набути статус учасника ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів", що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.
49.          Касаційний суд погоджується з висновками судів обох інстанцій про те, що такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам проводити державну реєстрацію рішення про припинення ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.
50.          Доводи скаржника про те, що у разі припинення ТОВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" шляхом його ліквідації провадження у справі № 916/2621/24 підлягатиме закриттю в частині заявлених до цього відповідача вимог не тільки не спростовують правомірних висновків судів попередніх інстанцій про необхідність забезпечення позову, а й додатково підтверджують обґрунтованість та адекватність вжитих судом першої інстанцій заходів забезпечення позову.
51.          При цьому суд апеляційної інстанції правильно врахував, що у цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи унеможливлення виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу, мають лише процесуальний "забезпечувальний" характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті, не є втручанням в діяльність органів управління ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів", такі заходи не блокують господарську діяльність товариства.
52.          Також колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції не перебирав на себе повноваження загальних зборів учасників ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів", що визначені статтею 30 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки суд першої інстанції не ухвалював рішення про припинення юридичної особи, а лише тимчасово заборонив суб`єктам державної реєстрації проводити державну реєстрацію припинення такої юридичної особи.
53.          За наведених обставин, доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій приписів статей 137, 231, 236, 238 ГПК України є необґрунтованими.
54.          Крім того, необґрунтованими є також посилання скаржника на неспівмірність вжитих заходів забезпечення позову та неправильне застосування судами попередніх інстанцій статей 111, 112 ЦК України з огляду на відсутність звернення позивача з відповідними вимогами до ліквідаційної комісії (ліквідатора) та суду, оскільки, як зазначалося вище, спір у цій справі стосується стверджуваного ОСОБА_1 її порушеного права на частку у статутному капіталі ТДВ "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів", а не її прав як кредитора скаржника.
55.          З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про наявність передбачених статею137 ГПК України підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову, що не було спростовано скаржником, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
56.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
57.          За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
58.          Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень судів попередніх інстанцій - без змін.
В. Розподіл судових витрат
59.          Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів" залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарський суду від 15.05.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.03.2025 у справі № 916/2621/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           В. Пєсков

Судді                                                                                                               В. Картере

                                                                                                              К. Огороднік