ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року

м. Київ

cправа №  910/6004/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
секретар судового засідання - Корнієнко О. В., 
за участю представників:
Приватного сільськогосподарського
підприємства «Переселенське - К» - Даюка О. В., Максименка Я. О.,
Дочірнього підприємства 
з іноземною інвестицією «Сантрейд» - Білоус О. Ю., Вілінського С. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 (у складі колегії суддів: Сибіга О. М. (головуючий), Станік С. Р., Шапран В. В.)
та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 (суддя Літвінова М. Є.)
у справі № 910/6004/23
за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Переселенське - К»
до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд»
про стягнення 24 803 250,73 грн,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Переселенське - К» (далі - ПСП «Переселенське - К») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» (далі - ДП «Сантрейд») про стягнення 23 345 590,44 грн основного боргу, 1 375 151,22 грн пені, 82 509,07 грн - 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 08.11.2021 № 60516987 в частині повної та своєчасної оплати вартості отриманого товару.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024, позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ДП «Сантрейд» на користь ПСП «Переселенське - К» 23 345 590,44 грн основного боргу, 1 375 151,22 грн пені, 82 509,07 грн 3% річних; здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Верховного Суду від 03.09.2024 касаційну скаргу ДП «Сантрейд»  задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 залишено без змін.
Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, у червні 2025 року ДП «Сантрейд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Також, у поданій касаційній скарзі ДП «Сантрейд»  надало попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200  000,00 грн, які воно понесло та очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, докази на підтвердження яких будуть подані відповідно до вимог процесуального законодавства. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.07.2025 у справі № 910/6004/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП «Сантрейд» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.08.2025.
ПСП «Переселенське - К» у відзиві на касаційну скаргу зазначає про законність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог, та безпідставність доводів касаційної скарги, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.
Також у відзиві на касаційну скаргу ПСП «Переселенське - К» надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200  000,00 грн, які воно понесло і очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, докази на підтвердження яких будуть подані відповідно до вимог процесуального законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Судами попередніх інстанцій установлено, 08.11.2021 між ПСП «Переселенське - К» (продавець) та ДП «Сантрейд» (покупець) укладено договір поставки № 60516987, відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар - соняшник високоолеїновий, українського походження, врожаю 2021 року, насипом відповідно до умов цього договору (пункт 1.1).
Згідно з пунктом 3.1 договору продавець зобов`язується поставити 2800 метричних тонн товару. За вибором продавця до кількості товару може бути застосовано опціон +3,0/-3,0%.
08.11.2021 між сторонами укладено додаткову угоду UNPRICED до договору, відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни та доповнення до договору.
Так, відповідно до пункту 4.1 договору (в редакції додаткової угоди UNPRICED) сторони домовились про наступний порядок та умови ціноутворення товару.
На момент укладення договору сторони визначають попередню базову ціну товару, яка складається з попередньої базової ціни для насіння соняшнику стандартного, яка без ПДВ за цим договором становить 8080,08 грн за одну метричну тонну та базової надбавки, яка дорівнює 691,85 грн за одну метричну тонну.
Попередня базова ціна для насіння соняшника стандартного визначена, виходячи з наступних базових параметрів якості: вологість - 8%, сміттєва домішка - 3%, олійна домішка - 15%.
Попередня базова ціна товару підлягає зміні на дату фактичної поставки кожної партії товару за результатами перевірки показників якості товару у пункті поставки.
Перерахунок попередньої базової ціни товару не здійснюється, якщо за даними вантажоодержувача показник сміттєвої домішки у товарі не перевищує 3,8%, а показник вологості не перевищує 8,5%, вміст олеїнової кислоти становить не менше 82%.
У строк до 04.05.2022 (гранична дата фіксації ціни) продавець зобов`язується здійснити фіксацію остаточної базової ціни на увесь обсяг товару за договором на умовах та в порядку, які визначені в підпункті 4.1.2 договору.
На підставі остаточної базової ціни для насіння соняшнику стандартного, яка визначається для відповідної партії згідно з підпунктом 4.1.2 договору, визначається остаточна ціна партії товару на підставі підпункту 4.1.3 договору.
Згідно з підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 договору (в редакції додаткової угоди UNPRICED) визначено, що фіксація остаточної базової ціни для насіння соняшнику стандартного щодо поставленого товару здійснюється після поставки всієї кількості товару за договором. Фіксація остаточної базової ціни здійснюється на партії товару в розмірі не менше 1000 метричних тонн.
Для здійснення фіксації остаточної базової ціни продавець зобов`язаний повідомити про це покупця у письмовій формі, на електронну адресу покупця, із зазначенням кількості товару, на яку планується фіксація остаточної базової ціни для насіння соняшникового стандартного.
У відповідь на повідомлення про фіксацію ціни покупець надсилає продавцю свою закупівельну ціну однієї метричної тонни товару на день фіксації на тих же умовах поставки, що визначені у договорі.
Продавець повідомляє покупця про фіксацію остаточної базової ціни для насіння соняшнику стандартного за ціною дня або бажання порівняти її з середньою закупівельною ціною. 
У випадку, якщо продавцем не ініційовано фіксацію остаточної базової ціни всього товару або частини поставленого товару до граничної дати фіксації ціни (і), або якщо протягом 8 годин з моменту отримання покупцем повідомлення про фіксацію ціни сторони не можуть досягти згоди щодо остаточної базової ціни для насіння соняшникового стандартного в порядку, передбаченому цим пунктом договору (іі), остаточною базовою ціною для насіння соняшникового стандартного буде вважатись ціна закупки товару ПрАТ «МХП» в пункті приймання найближчому до пункту поставки за цим договором, за даними на сайті http://agro.mhp.com.ua/ru/mhp_orders станом на граничну дату фіксації ціни для випадку (і) та на дату фіксації для випадку (іі), які зазначені вище.
Покупець, у відповідності з порядком перерахунку за цим договором, вправі самостійно скласти акт перерахунку попередньої базової ціни товару та/або остаточної базової ціни товару та/або остаточної ціни товару та надати такий акт продавцю, який зобов`язаний його підписати, врахувати у своєму податковому та бухгалтерському обліку та надати покупцю відповідний рахунок  на оплату, а також надати та зареєструвати в ЄРПН відповідні розрахунки коригування до податкових накладних на відповідні партії товару у порядку, визначеному Податковим кодексом України (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 договору).
Відповідно до підпункту 6.1.3 пункту 6.1 після визначення остаточної ціни відповідної кількості товару у відповідності до підпунктів 4.1.2 та 4.1.3 договору покупець здійснює остаточний розрахунок протягом 2 робочих днів на підставі наступних документів: оригіналу акту визначення остаточної ціни, рахунку на оплату товару та копії роздруківки електронної квитанції про реєстрацію продавцем відповідної податкової накладної/ розрахунку коригування у ЄРПН згідно остаточної ціни відповідної кількості товару.
Судоми попередніх інстанцій також установлено, що лабораторними дослідженнями поставленого товару ТОВ «Грінтур-Екс», яке було визначене відповідачем як вантажоодержувач насіння соняшнику, видатковими накладними, актами перерахунку ціни партії товару підтверджується відвантаження позивачем відповідачеві соняшника у кількості 2 711,26 тонн.
У період з 15.11.2022 по 17.12.2022 відповідач здійснив часткову оплату за товар у сумі 26 878 680,24 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (копії містяться у матеріалах справи).
Також судоми попередніх інстанцій установлено, що у строк до 04.05.2022 сторонами не було здійснено фіксації остаточної базової ціни на увесь обсяг товару, тому остаточною базовою ціною для насіння соняшнику стандартного, виходячи з умов договору, мала би вважатися ціна товару за даними на сайті http://agro.mhp.com.ua/ru/mhp_orders станом на граничну дату фіксації ціни у пункті приймання найближчому до пункту поставки товару за договором.
Однак, внаслідок збройної агресії РФ проти України ціни на сільськогосподарську продукцію на сайтах агропідприємств перестали відображатися. Зокрема, ПрАТ «МХП» також перестало відображати закупівельні ціни на своєму сайті, у тому числі, і для насіння соняшнику стандартного.
Оскільки станом на 04.05.2022 сайт вказаного товариства не працював, позивач 16.06.2022 звернувся листом до ПрАТ «МХП» з метою встановлення закупівельної ціни зазначеного товару, відповіді на який ПрАТ «МХП» не надало.
Вказані обставини стали підставою для звернувся ПСП «Переселенське - К» до КНДІСЕ для визначення вартості товару станом на 04.05.2022 та встановлення суми коштів, належної до оплати відповідачем за спірним договором.
Відповідно до висновку експертів КНДІСЕ за результатами проведення комплексного товарознавчого та економічного дослідження від 21.11.2022                              № 22861/22-53/22862/22-72 ринкова вартість товару (з урахуванням ПДВ),  поставленого за договором поставки від 08.11.2021 № 60516987, станом на 04.05.2022 становила 19 075,00 грн за 1 тонну.
31.01.2023 позивач звернувся до відповідача листом № 31/01-23 з додатковою угодою та актом визначення остаточної ціни товару до договору поставки від 08.11.2021 № 60516987, відповідно до яких остаточна базова ціна соняшнику високоолеїнового українського походження 2021 року урожаю зафіксована у сумі 19 075,00 грн за тонну, остаточна ціна товару у кількості 2711,26 метричних тонн, поставлених позивачем відповідачу, визначена у розмірі 50 224 270,68 грн, у якому просив підписати зазначені документи.
Однак, зазначений лист було залишено відповідачем без відповіді та задоволення.
01.02.2023 позивач звернувся до відповідача листом № 01/02-23, в якому зазначив, що сума доплати за поставлений згідно з договором поставки від 08.11.2021 № 60516987 товар становить 23 345 590,00 грн та просив її сплатити. Разом з листом позивач також направив відповідачу рахунок на оплату від 01.02.2023 № 4 на відповідну суму. Зазначений лист з додатками повернуто оператором поштового зв`язку АТ «Укрпошта» відправнику у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.
Оскільки відповідач не здійснив остаточних розрахунків за отриманий за спірним договором товар, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши виконання позивачем зобов`язань за договором щодо поставки товару та відсутність доказів оплати відповідачем поставленого товару у повному обсязі, дослідивши та надавши оцінку розрахунку позивача, здійсненому ним з урахуванням середньоринкової вартості насіння соняшника, визначеної у висновку експертів КНДІСЕ від 21.11.2022 № 22861/22-53/22862/22-72, та здійснені відповідачем часткові оплати (по базовій ціні), дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у заявленому позивачем розмірі - 23  345  590,00 грн. За таких обставин, встановивши несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за договором, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та пені за період з 10.02.2023 по 24.03.2023, дійшов висновку, що вони є арифметично правильними та обґрунтованими, та відповідно задовольнив позовні вимоги про їх стягнення з відповідача у заявлених позивачем розмірах.
У поданій касаційній скарзі на обґрунтування підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, ДП «Сантрейд» послалось на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень статті 530, частини 1 статті 691, частини 4 статті 632 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та на неврахування висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, постановах Верховного Суду від 03.11.2022 у справі № 903/972/20, від 16.01.2019 у справі № 915/206/18, від 07.06.2023 у справ № 916/334/22.
Також ДП «Сантрейд» у поданій касаційній скарзі послалось на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 3 частини 1 статті 3, статей 6, 627, 629, 632 ЦК України щодо меж втручання суду у договірні відносини між сторонами, якими визначено ціноутворення товару шляхом отримання інформації з інформаційного онлайн ресурсу третьої особи, що є підставою для подання касаційної скарги відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
Крім того, ДП «Сантрейд» підставою касаційного оскарження судових рішень у справі, що розглядається, зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з огляду на наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме, суд не дослідив зібрані у справі докази.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, розглянувши касаційну скаргу ДП «Сантрейд»  у межах її доводів та вимог, виходить із такого.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (частина 1 статті 626 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1). Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина 2).
Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена, виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина 1). Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору (частина 4).
Тлумачення наведених норм свідчить, що договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару (постанови Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 905/342/23, від 07.10.2021 у справі № 921/768/19, від 28.03.2023 у справі № 916/2492/21).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач поставив відповідачу товар у загальній кількості 2 711,26т, який був прийнятий останнім без зауважень.
Як вбачається зі змісту договору, сторони на час його укладення у грошовому еквіваленті визначили тільки попередню базову ціну насіння соняшнику, узгодивши при цьому способи та граничну дату фіксації остаточної базової ціни поставленого товару, належної до сплати покупцем за поставлений товар.
Разом з тим, внаслідок збройної агресії РФ проти України станом на 04.05.2022 визначити остаточну базову ціну товару способами, погодженими у договорі, у тому числі, і через ціну закупки ПрАТ «МХП» за даними сайту https://agro.mhp.com.ua/ru/mhp_orders станом на граничну дату фіксації ціни, не вбачалося за можливе, оскільки ПрАТ «МХП» повністю зупинило закупки аграрної продукції та не відображало закупівельні ціни на своєму сайті, який протягом березня - червня 2022 року взагалі не працював.
На підтвердження розміру остаточної базової ціни товару станом на вказану в договорі граничну дату її фіксації позивачем надано висновок експертів КНДІСЕ від 21.11.2022 № 22861/22-53/22862/22-72, відповідно до якого середня ринкова вартість насіння соняшнику високоолійного, українського походження, урожаю 2021 року з урахуванням ПДВ станом на 04.05.2022 складала 19 075,00 грн за 1 тону.
Також судами попередніх інстанцій установлено, що за умовами договору покупець здійснює остаточний розрахунок протягом 2 робочих днів після визначення остаточної ціни (підпункт 6.1.3 договору).
Дослідивши та надавши оцінку розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості за договором, здійсненому позивачем з урахуванням висновку експертів КНДІСЕ від 21.11.2022 № 22861/22-53/22862/22-72 та проведених відповідачем часткових оплат поставленого товару (по базовій ціні), суди попередніх інстанцій виснували про його правомірність.
З огляду на викладене, ураховуючи встановлені обставини поставки позивачем відповідачу обумовленого договором товару у кількості 2 711,26 т на загальну суму 50 224 270,68 грн, а також відсутність доказів повної оплати товару, суди попередніх інстанцій правомірно виснували про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки у розмірі 23 345 590,44 грн.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання з оплати наданих послуг є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності, зокрема, за приписами статей 611, 625 ЦК України.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
Як встановлено судами попередніх інстанцій, сторони у договорі погодили застосування неустойки у вигляді пені.
Відповідно до пункту 7.2 договору у випадку несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим договором сторона, що порушила такі зобов`язання, зобов`язується оплатити іншій стороні пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення, але в сумі не більше 10% від загальної суми простроченого зобов`язання.
Перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум 3% річних та пені, наведені позивачем у позовній заяві, урахувавши порушення відповідачем зобов`язань за договором, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та пені за неналежне виконання зобов`язань за договором у заявлених позивачем розмірах.
Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, 3% річних та пені у заявлених позивачем розмірах.
Заперечення відповідача у касаційній скарзі тієї обставини, що сайт https://agro.mhp.com.ua/ru/mhp_orders не працював станом на граничну дату фіксації ціни, фактично зводяться до намагання скаржника здійснити переоцінку доказів у справі, що в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 ГПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції. 
Крім того, суд касаційної інстанції зауважує, що виходячи з положень договору, статей 629, 712, частин 1, 2 статті 692 ЦК України, відповідач зобов`язаний був повністю оплатити поставлений йому позивачем товар і для цього за умовами договору (підпункт 4.1.4) міг самостійно скласти акт перерахунку остаточної базової ціни товару та/або остаточної ціни товару та надати такий акт продавцю, але умов договору не дотримався, ухилився від виконання свого обов`язку щодо повної оплати поставленого товару, а також ухилився від обов`язку щодо погодження остаточної базової ціни товару та остаточної ціни товару, які було зафіксовано позивачем у доданих до листа від 31.01.2023 № 31/01-23 документах та не отримував поштову кореспонденцію (звернення позивача) з пропозицією зафіксувати остаточну базову ціну товару та остаточну ціну товару, що обумовило звернення позивача до суду.
При цьому, заперечуючи у суді проти розміру остаточної ціни товару, відповідач лише висловлював незгоду з розміром остаточної базової ціни товару станом на 04.05.2022, при цьому свого розрахунку заборгованості суду не надав і недоплачену суму остаточної ціни за договором, яку він вважає безспірною, позивачу не сплатив.
Верховний Суд зауважує, що кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 ГПК України).
Посилання скаржника на наявність іншого висновку експерта за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи від 01.08.2023 № 0307/1, наданого позивачем, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, оскільки сторони свої вимоги та заперечення таким висновком не обґрунтовували.
Також, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій про задоволення позову і посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що відповідно до підпункту 6.1.3 договору строк остаточного розрахунку не настав, оскільки оплата остаточної ціни поставленого товару здійснюється відповідачем не у добровільному порядку відповідно до умов договору, від виконання якого ухилився відповідач, а за рішенням суду.
У зв`язку з викладеним суд касаційної інстанції не бере до уваги доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених, постановах Верховного Суду від 03.11.2022 у справі № 903/972/20, від 16.01.2019 у справі  № 915/206/18, оскільки відповідні рішення у зазначених справах були ухвалені Судом, виходячи з умов відповідних договорів та обставин, встановлених у цих справах. 
Також, суд касаційної інстанції вважає безпідставними посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.08.2018 у справі  № 917/877/17 та постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справ № 916/334/22, оскільки предметом розгляду у цих справах були позовні вимоги про стягнення збитків, заподіяних внаслідок порушення зобов`язань щодо надання позивачу податкових накладних/вчинення податкового правопорушення в частині складання та реєстрації податкової накладної, а отже правовідносини у справах № 917/877/17, № 916/334/22, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, та у справі № 910/6004/23, що розглядається, не є подібними, враховуючи відмінні фактичні обставини справи, зміст та правове регулювання спірних правовідносин.
Також, підставою касаційного оскарження судових рішень у справі № 910/6004/23, що розглядається, ДП «Сантрейд» зазначає пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
У поданій касаційній скарзі ДП «Сантрейд» зазначає про необхідність формування висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 3 частини 1 статті 3, статей 6, 627, 629, 632 ЦК України щодо меж втручання суду у договірні відносини між сторонами, якими визначено ціноутворення товару шляхом отримання інформації з інформаційного онлайн ресурсу третьої особи.
Разом з тим, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник не обґрунтував у чому саме полягає неправильне застосування наведених вище норм права та не вказав, яким чином ці норми мають бути застосовані у спірних правовідносин.
Водночас, Верховний Суд зауважує, що оскаржувані рішення прийняті судами попередніх інстанцій з урахуванням поведінки скаржника, який сам ухилявся від виконання умов договору.
При цьому, за результатами касаційного перегляду судових рішень судом касаційної інстанції не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень. 
З огляду на викладене, підстави для формування висновків Верховного Суду у спірних правовідносинах відсутні.
Зважаючи на викладене, наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження під час касаційного провадження.
Крім того, у поданій ДП «Сантрейд» касаційній скарзі, підставою касаційного оскарження судового рішення у справі, що розглядається, скаржник також  зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України з огляду на наявність підстави, передбаченої пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, а саме - суди не дослідили зібрані у справі докази.
Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 ГПК України.
Зокрема, згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього кодексу.
За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів за умови не підтвердження підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України. 
Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.
Інші доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, фактично спрямовані на спонукання Суду до необхідності переоцінки вже оцінених судами попередніх інстанцій доказів та встановлення нових обставин справи, що відповідно до статті 300 ГПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції, розглянувши касаційну скаргу ДП «Сантрейд» в межах її доводів, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією «Сантрейд» залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 та  рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 у справі                                                      № 910/6004/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                   І. С. Берднік
Судді:                                                                                                   В. А. Зуєв                                                                                                                          
                                                                                                        І. С. Міщенко