УХВАЛА
23 червня 2025 року 
м. Київ
cправа №  909/409/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 (колегія суддів: Панова І. Ю., Малех І. Б., Зварич  О. В.) у справі
за позовом Громадської організації "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" до відповідачів: 1) Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно - транспортне підприємство 0901", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Козацький", про визнання недійсним договору про участь в будівництві комплексу багатоквартирних житлових будинків від 10.10.2019
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2023 до Господарського суду Івано-Франківської області звернулася Громадська організація "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство - 0901" (далі - ПрАТ "САТП-0901") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Козацький" (далі - ТОВ "Житловий комплекс "Козацький") про визнання недійсним договору про участь в будівництві комплексу багатоквартирних житлових будинків від 10.10.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач - 1 знаючи про те що у нього в користуванні перебуває тільки земельна ділянка площею 0, 5752 га кадастровий номер 2610192001:25:009:0231, а не земельна ділянка площею 2, 0082 га, кадастровий номер 2610192001:25:009:0213, при укладенні договору діючи умисно приховав від позивача вказані обставини, та надав відомості, які не відповідають дійсності, щодо наявності у нього права на вказану земельну ділянку, з метою введення позивача в оману, для визначення в умовах договору більшу частку в Об`єкті будівництва згідно договору, який враховуючи дані обставини мав би бути повністю розташований на земельній ділянці позивача, що призвело до укладення договору на невигідних для останнього умовах.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) оскаржив таке в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник просив скасувати рішення місцевого господарського суду, а справу передати на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, посилаючись на статтю 254 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) згідно якої учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Скаржник зазначив, що 30.12.2020 між ОСОБА_1 та ПрАТ "САТП-0901" укладено договір № 23 купівлі-продажу квартири, яка буде створена у майбутньому. На думку скаржника, ПрАТ "САТП-0901" спільно з ТОВ "Житловий комплекс "Козацький" вирішили вчинити недобросовісний зговір між Замовниками та Забудовником та судове рішення у господарській справі використати з метою не передачі квартир інвесторам , яких на даний час є більше 300 чоловік. Крім того апелянт зазначив, що не заважаючи на те, що є судове рішення у цій справі, забудовник ТОВ "Житловий комплекс "Козацький" за договорами купівлі продажу розпродує квартири в новозбудованому житловому комплексі за адресою АДРЕСА_1 .
15.04.2025 від ОСОБА_1 надійшли доповнення та зміна апеляційної скарги, в яких скаржник зазначив, що 16.01.2025 Івано-Франківський міський суд відкрив провадження у справі №    344/706/25 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "САТП-0901" та третьої особи Громадська організація "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО".
12.03.2025 Івано-Франківський міський суд виніс ухвалу згідно до якої прийняв зустрічну позовну заяву ПрАТ "САТП-0901" до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс "Козацький", Громадська організація "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" про розірвання договору купівлі-продажу квартири, яка буде створена у майбутньому.
Підставами подання зустрічного позову ПрАТ "САТП-0901" зазначило рішення господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 у справі № 909/409/23, яким визнано недійсним договір про участь в будівництві комплексу багатоквартирних житлових будинків від 10.10.2019, укладений між ТОВ "Житловий комплекс "Козацький", Громадською організацією "Івано-Франківська обласна спілка учасників та інвалідів АТО" та ПрАТ "САТП-0901".
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України.
Ухвала мотивована тим, що у оскаржуваному рішенні немає жодного посилання на обмеження, позбавлення, скасування або припинення прав чи обов`язків ОСОБА_1 . Апеляційний господарський суд зазначив, що оскаржуване рішення не містить будь-якого посилання на права, інтереси чи обов`язки останнього, рішення з цього приводу судом також не приймалося. В описовій, мотивувальній та резолютивній частині судового рішення відсутні висновки та судження стосовно особисто ОСОБА_1 , його прав, обов`язків чи інтересів. Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду твердження скаржника стосовно того, що оскаржуваним рішенням суду порушено його права та законні інтереси, не відповідають матеріалам справи.
ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до Західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.06.2025 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.
Предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, поданою особою, яка не брала участі у справі.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на касаційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм ГПК України. 
Так, відповідно до частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
З наведеного слідує, що особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 921/730/13-г/3, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі № 904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №910/9016/16, від 21.07.2020 у справі № 914/1971/18.
Отже, за змістом статей 17, 254 ГПК України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо зазначено про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. Це узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №  910/18705/17, від 03.06.2019 у справі №  910/6767/17, від 25.10.2019 у справі № 910/16430/14.
Тож суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (такий правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 910/22354/15, від 11.07.2018 у справі № 911/2635/17, від 04.10.2018 у справі № 5017/461/2012, від 29.11.2018 у справі №  918/115/16, від 04.12.2018 у справі №  906/1764/15, від 06.12.2018 у справі № 910/22354/15, від 16.04.2019 у справі № 12/91, від 11.04.2019 у справі № 8/71-НМ, від 11.09.2019 у справі № 4/2023-10).
Водночас, якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання з огляду на наведене вище не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (такі висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №    921/730/13-г/3).
Таким чином ГПК України зобов`язує апеляційний господарський суд з`ясувати обставини наявності або відсутності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі та дослідити, чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням. Відтак, якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з вищенаведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.
За приписами статей 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ураховуючи, що місцевим господарським судом не вирішувався спір про право у правовідносинах, учасником яких є ОСОБА_1 , а рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.12.2023 не містить жодних суджень про його права, інтереси та (або) обов`язки і нею не було доведено наявності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу внаслідок прийняття оскаржуваного судового рішення, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що у скаржника відсутні будь-які допустимі, обґрунтовані та законні докази підставності поданої апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, буде встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження, оскільки у такому випадку немає правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, а отже, немає і суб`єкта апеляційного оскарження.
Отже, установивши відсутність порушення прав чи законних інтересів ОСОБА_1 , апеляційний господарський суд правильно відхилив його твердження про те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про її права, інтереси та/або обов`язки і обґрунтовано закрив апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.
В касаційній скарзі скаржник зазначив, що позовні вимоги про визнання недійсним договору у цій справі мають розглядатися в одному провадженні із розірванням інвестиційного договору, як такі, що є однорідними, нерозривно пов`язаними між собою та від вирішення однієї з них залежить вирішення інших вимог. Колегія суддів вважає таке твердження є помилковим, оскільки вирішення одного спору не впливає на інший. ОСОБА_1 не набув права власності на об`єкт, який є предметом договору № 23 від 30.12.2020, а його відносини щодо об`єкта обмежуються виключно цим договором.
Таким чином, у поданій касаційній скарзі скаржник не навів жодного переконливого доводу щодо помилковості наведених висновків апеляційного господарського суду чи неправильного застосування ним пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України, оскільки не підтвердив існування будь-якого правового зв`язку із оскаржуваним судовим рішенням у даній справі. 
Отже, конструкція вказаної правової норми процесуального закону не передбачає подвійного тлумачення, її правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду щодо застосування положень пункту 3 частини першої статті 264 ГПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 11.08.2023 у справі №  910/9669/21, від 29.01.2024 у справі № 902/824/20, від 23.09.2024 у справі №  922/2881/23, від 11.12.2024 у справі № 910/14781/23, від 27.02.2025 у справі №  925/636/23.
Аргументи, викладені в касаційній скарзі, так само не викликають розумних сумнівів у правильності застосування норм права судом апеляційної інстанції, оскільки відсутні підстави для широкого розуміння визначеного частиною першою статті 254 ГПК України поняття інтересу особи, яка не брала участі у справі, та звертається з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими ЄСПЛ у справах "Levages Prestations Services v. France" ("Леваж Престасьон Сервіс проти Франції") та "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" ("Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії"), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
З урахуванням наведеного Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 та про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження на підставі частини 2 статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 234, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 909/409/23 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2025.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. М. Мачульський 

Суддя                                                                                                    Л. І. Рогач