УХВАЛА
15 серпня 2025 року 
м. Київ
cправа №  902/383/24 
Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду                                                                   Огороднік К.М.

перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк"  

на ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 27.11.2024 
на ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 07.04.2025 
та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 

у справі  №  902/383/24
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санрайс Логистикс"
до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД"
про  банкрутство

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.11.2024 заяву АТ "УкрСиббанк" б/н від 23.07.2024 (вх.№ 01-36/750/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/383/24, задоволено частково. Визнано грошові вимоги Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" в розмірі 200,00 грн (четверта черга задоволення); а також 4 844,80 грн судового збору за подання заяви про визнання кредитором у справі №902/383/24 (перша черга задоволення). Відмовлено в задоволенні заяви АТ "УкрСиббанк" б/н від 23.07.2024 (вх.№ 01-36/750/24) про визнання грошових вимог до боржника у справі № 902/383/24, в частині визнання грошових вимог до боржника в розмірі 100 000,00 грн несанкціонованої заборгованості.

Ухвалою Господарського суду  Вінницької області  від 07.04.2025   серед іншого, встановлений перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню арбітражним керуючим (розпорядником майна) Демчаном О.І. до реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД"  у справі №902/383/24, зокрема серед інших: Акціонерного товариства "УкрСиббанк" в розмірі 200,00 грн (четверта черга задоволення); 4 844,80 грн судового збору за подання заяви про визнання кредитором у справі № 902/383/24 (перша черга задоволення). Визначено розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Мего ЛТД" у справі № 902/383/24 Акціонерного товариства "УкрСиббанк" в розмірі 100 000,00 грн несанкціонованої заборгованості.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025  апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНКІБУД" та Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 07.04.2025 у справі №902/383/24 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 07.04.2025 у справі №902/383/24, без змін.

28.07.2025 через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства "УкрСиббанк"  з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 27.11.2024 на ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 07.04.2025 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі  №  902/383/24, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 27.11.2024 в частині відмови  в задоволенні заяви Акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 100 000,00 грн несанкціонованої заборгованості; скасувати ухвалу Господарського суду  Вінницької області  від 07.04.2025 в частині відмови  в задоволенні заяви Акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 100 000,00 грн несанкціонованої заборгованості; постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025  скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства "УкрСиббанк"  з грошовими вимогами до боржника в повному обсязі. 

Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024 року  становить 3  028 грн.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання  до господарського суду заяви кредиторів,  які звертаються  з грошовими  вимогами  до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також  після повідомлення  про визнання боржника банкрутом, становила 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, касаційних скарг у справі про банкрутство становить 200 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Водночас Верховний Суд зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку. У зв`язку з цим, статтю 4 Закону України "Про судовий збір" було доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги, скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 9  689,60 грн. (3028 *2* 200%*0,8).

Проте скаржником сплачено 6 056  грн. судового збору за подання касаційної скарги, що менше ніж це встановлено законом. Сума судового збору, яку необхідно доплатити заявнику, складає  3  633,60 грн.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.
Згідно з абзацом першим частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Приписами частини 3 статті 311 ГПК України   передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційний господарський суд звертає увагу скаржника, що в разі оскарження судового рішення суду на підставі пункту 3 частини другої   статті 287 ГПК України, скаржник має зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а у випадку оскарження на підставі 4 частини другої   статті 287 ГПК України зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої   статті 310 ГПК України.
Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, або інші порушення норм процесуального права передбачені частиною першою   статті 310 ГПК України, то в цьому разі у касаційній скарзі має вказати пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та має бути конкретно зазначено, з вказівкою на частину першу або/та третю   статті 310 ГПК України.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених)   статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, або наявність пунктів 3, 4 частини другої   статті 287 ГПК України.
При цьому правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акту, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку. Це дозволяє суду касаційної інстанції перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, або інші порушення норм процесуального права передбачені частинами першою, третьою статті 310 ГПК України, то в цьому разі у касаційній скарзі має вказати пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та має бути конкретно зазначено, з вказівкою на частину першу або/та третю статті 310 ГПК України.
У касаційній скарзі Акціонерного товариства "УкрСиббанк" викладено обставини справи та доводи, які зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції.
Проте скаржник не визначив відповідної підстави, передбаченої відповідним пунктом/пунктами частини другої статті 287 ГПК України та не зазначає підстави касаційного оскарження з урахуванням статті 310 ГПК (конкретна її частина/частини та конкретний її пункт/пункти) з відповідним посиланням на статтю 287 ГПК України у разі, якщо вважає, що суди порушили норми процесуального права.
Верховний Суд не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки вказане свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін.
Відповідно до частин 2, 5 ст. 292 та ст. 174 ГПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі  ч. 2 статті    292 ГПК України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290,  292 ГПК України, Верховний Суд,   - 

У Х В А Л И В:
1.Касаційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.11.2024 на ухвалу Господарського суду Вінницької області  від 07.04.2025 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі №  902/383/24 - залишити без руху.

2.Надати Акціонерному товариству "УкрСиббанк" строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме: доплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі  3 633,60 грн. і надати Суду відповідні докази здійснення такої оплати; виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

3.Роз`яснити скаржнику у справі  №  902/383/24, що невиконання вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Касаційного господарського суду
у складі Верховного Суду                                                                  Огороднік К.М.