ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  913/355/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Булгакової І. В., Малашенкової Т. М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»

на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025

у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк»
до: 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1»; 2 - ОСОБА_1 ; 3 - ОСОБА_2 ; 4 - ОСОБА_3 ,
про стягнення 3 330 796, 72 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог та судових рушень

1.1. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк», позивач, скаржник) звернулося до суду з позовом до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Плюс 1» (далі - ТОВ «Агро-Плюс 1», відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , відповідач-3), ОСОБА_3 (далі -                           ОСОБА_3 , відповідач-4) про солідарне стягнення заборгованості в сумі                               3 330 796,72 грн, з яких: 3 321 226,72 грн - прострочена заборгованість перед державою та 9 570,00 грн - прострочена комісійна винагорода.

1.2. Господарський суд Луганської області рішенням від 02.12.2024 у цій справі позов задовольнив частково; стягнув солідарно з ТОВ «Агро-Плюс 1»,                    ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії                         № 382_01 від 13.04.2021 у сумі 3 321 226,72 грн та по 9 963,68 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

1.3. На виконання рішення від 02.12.2024 Господарський суду Луганської області 31.12.2024 видав накази про стягнення солідарно з ТОВ «Агро-Плюс 1»,                       ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» прострочену заборгованість перед державою за договором кредитної лінії                          № 382_01 від 13.04.2021 у сумі 3 321 226,72 грн.

1.4. Східний апеляційний господарський суд постановою від 20.03.2025 у цій справі задовольнив апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк»; скасував рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі № 913/355/24 в частині відмови                 АТ «Ощадбанк» у солідарному стягненні з ТОВ «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 простроченої комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн та в цій частині прийняв нове рішення, яким позовні вимоги АТ «Ощадбанк» про солідарне стягнення з ТОВ «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та                     ОСОБА_3 простроченої комісійної винагороди в розмірі 9 570,00 грн задовольнив у повному обсязі. Стягнув солідарно з ТОВ «Агро-Плюс 1»,                    ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» прострочену комісійну винагороду в розмірі 9 570,00 грн. У решті рішення Господарського суду Луганської області від 02.12.2024 у справі №913/355/24 залишив без змін. Стягнув з відповідачів на користь позивачів по 9 992,39 грн витрат зі сплати судового збору та по 908,40 грн витрат за подання апеляційної скарги.

1.5. На виконання означеної постанови від 20.03.2025 Східним апеляційним господарським судом видано накази від 21.04.2025 про стягнення з ТОВ «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» по 2 392,50 грн простроченої комісійної винагороди.

1.6. Від АТ «Ощадбанк» 22.04.2025 до Східного апеляційного господарського суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява, в якій заявник просив суд апеляційної інстанції виправити допущену помилку в наказах суду від 21.04.2025 у цій справі. 

2. Стислий зміст оскаржуваного судового рішення

2.1. Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 23.04.2025 (колегія суддів: Россолов В. В. (головуючий), Гетьман Р. А., Хачатрян В. С.) відмовив у прийнятті заяви АТ «Ощадбанк» про внесення виправлень до виконавчих документів у справі № 913/355/24 та повернув її без розгляду заявнику.

3. Стислий виклад вимог касаційної скарги

3.1. АТ «Ощадбанк» звернулося 25.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема, просить скасувати ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 у справі № 913/355/24, а справу передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду для вирішення питання про виправлення помилок в судових наказах на примусове виконання судового рішення від 21.04.2025, що видані на виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2025, у справі № 913/355/24.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Касаційна скарга подана на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.2. Скаржник обґрунтовує свою позицію тим, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи оспорюване рішення порушив норми процесуального права, зокрема приписи статей 240, 327, 327, 328 ГПК України, оскільки фактично змінив постанову від 20.03.2025 у справі № 913/355/24 після її проголошення.

5. Позиція інших учасників справи 

5.1. Від інших учасників справи відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшли.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

6.3. У зв`язку з відпусткою судді Власова Ю. Л. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025, який наявний в матеріалах справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи та висновків попередніх судових інстанцій

7.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі є ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у прийнятті та повернуто без розгляду заяву про внесення виправлень до виконавчих документів.

7.2. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд зазначає таке.

7.3. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, положень частини першої статті 18, частини першої статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -- і за її межами. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

7.4. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

7.5. Згідно з частиною першою статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

7.6. Відповідно до частин першої та другої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

7.7. Помилка, допущена при видачі виконавчого документа, може стосуватися дефектів його форми чи змісту, зокрема: суд неправильно зазначив інформацію про стягувача чи боржника; резолютивну частину судового рішення перенесено у виконавчий лист з помилками, внаслідок цього обсяг обов`язків, що покладено на боржника, зменшено чи збільшено або й зовсім змінено; немає всіх необхідних реквізитів виконавчого документа. При цьому суд наділений компетенцією: виправити таку помилку за заявою стягувача або боржника; визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

7.8. Відповідно до підпункту 19 розділу 1 Прикінцевих та перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів:

-оформлення і видача виконавчих документів здійснюються судом, який ухвалив відповідне рішення, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами (пункт 19.1);

-оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами (пункт 19.2).

7.10. Як убачається з матеріалів справи, саме Східний апеляційний господарський суд на виконання своєї постанови від 20.03.2025 видав накази від 21.04.2025 (див. пункт 1.5 цієї постанови).

7.11. АТ «Ощадбанк» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з заявою про виправлення помилок в наказах апеляційного суду від 21.04.2025 у цій справі.

7.12. Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначив, що замість окремих наказів по кожному боржнику, суд мав видати один наказ, яким стягнути солідарно з                       ТОВ «Агро-Плюс 1», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь                      АТ «Ощадбанк» прострочену комісійну винагороду в розмірі 9 570,00 грн. Однак 21.04.2025 АТ «Ощадбанк» через підсистему «Електронний суд» отримало накази на примусове виконання судового рішення від 21.04.2025 у справі № 913/355/24 про стягнення з ТОВ «Агро-Плюс 1» ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» прострочену комісійну винагороду в розмірі 2 392,50 грн.  Отже, заявник вважає, що накази від 21.04.2025 № 913/355/24, містять помилки щодо визначення порядку стягнення та виду відповідальності (персонального - замість солідарного) та суми стягнення простроченої комісійної винагороди                      (2 392,50 грн - замість 9570,00 грн).

7.13. Суд апеляційної інстанції мотивував відмову у прийнятті заяви тим, що відповідно пункту 19.2 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі), здійснюються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, в паперовій або електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. З огляду на викладене, Східний апеляційний господарський суд вказав, що він не розглядав дану справу як суд першої інстанції, а рішення суду першої інстанції переглядалось в апеляційному порядку, тому у нього відсутні правові підстави для прийняття та розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому документі.

7.14. Однак Верховний Суд не погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на таке.

7.15. Положення пункту 19.2 розділу XI Перехідних положень ГПК України не обмежують право суду, який видав наказ, виправити власну помилку у виконавчому документі. Навпаки, згідно з приписами зазначеного пункту до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки), здійснюються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. 

7.16. Разом з тим у цьому випадку накази було видано апеляційним судом не на виконання рішення суду першої інстанції, а саме на виконання постанови апеляційної інстанції, якою фактично скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення у відповідній частині. Отже, у спірному випадку суд апеляційної інстанції при видачі наказів на виконання постанови діяв як суд, який ухвалив рішення у розумінні наведених норм.

7.17. Відповідно до частини першої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Закон не пов`язує можливість такого виправлення із статусом суду (перша чи апеляційна інстанція), оскільки виправлення помилки у виконавчому документі є процесуальною дією суду, який видав такий документ.

7.18. З урахуванням викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у прийнятті заяви АТ «Ощадбанк», оскільки мав належні процесуальні повноваження на виправлення помилок у виконавчих документах, виданих ним 21.04.2025, з урахуванням положень пункту 19.2 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України та статті 243 цього Кодексу.

7.19. Отже, оскаржувана ухвала апеляційного господарського суду не відповідає вимогам процесуального закону, а саме статтям 328 ГПК України та пунктів 19.1, 19.2 розділу XI Перехідних положень ГПК України, а тому підлягає скасуванню.

7.20. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

8.2. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста стаття 310 ГПК України).

8.3. Враховуючи викладене, касаційна скарга АТ «Ощадбанк» підлягає задоволенню, а ухвала Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 скасуванню із направленням справи до апеляційного господарського суду на стадію вирішення питання щодо розгляду заяви про виправлення помилок у виконавчих документах.

9. Судові витрати

9.1. Враховуючи, що справа передається до апеляційного господарського суду на стадію вирішення питання щодо розгляду заяви виправлення помилок у виконавчих документах, розподіл витрат по сплаті судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» - задовольнити.

2. Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 у справі                      № 913/355/24 - скасувати.

3. Справу № 913/355/24 направити до Східного апеляційного господарського суду на стадію вирішення питання щодо розгляду заяви про виправлення помилок у виконавчих документах.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк

Суддя                                                                                           І. Булгакова

Суддя                                                                                                    Т. Малашенкова