УХВАЛА
11 серпня 2025 року 
м. Київ
cправа №  904/1246/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенко І. С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв В. А.,
розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 
на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025 (у складі колегії суддів: Дармін М. О. (головуючий), Кощеєв І. М., Чус О. В.) і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі
за позовом Управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської  ради
до ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляю самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Криворізька міська рада 
про стягнення неустойки в розмірі 168 494,10 грн,
ВСТАНОВИВ:
04.08.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/1246/25.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями для розгляду вказаної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Міщенко     І.  С. - головуючий, Берднік І. С., Зуєв  В. А. (підтверджується відповідним протоколом від 04.08.2025). 
Перевіряючи матеріали касаційної скарги, колегія суддів з`ясувала, що у цій справі Господарський суд Дніпропетровської області 05.06.2025 постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи № 904/1246/25 в дистанційному режимі шляхом надсилання сканованих всіх матеріалів судової справи на електронну адресу. 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати суд забезпечити можливість дистанційного ознайомлення з матеріалами справи.
Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.07.2025 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 261 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), обґрунтувавши свої дії тим, що оскаржена ухвала місцевого суду не підлягає оскарженню окремо від його рішення. 
ОСОБА_1 оскаржила ухвалу апеляційного суду від 04.07.2025 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 до Верховного Суду. У касаційній скарзі просить скасувати зазначені ухвали та постановити нову, якою зобов`язати суд забезпечити можливість дистанційного ознайомлення з матеріалами справи.
Вирішуючи питання щодо прийнятності касаційної скарги та наявності підстав для відкриття/відмови у відкритті касаційного провадження, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Відповідно до частини другої статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається. 
Так, частина перша статті 255 ГПК України містить перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення. Частиною ж третьою цієї статті передбачено, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Тлумачення статті 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні. 
Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.
Оскільки ухвала якою, зокрема, відмовлено в дистанційному режимі шляхом надсилання сканованих всіх матеріалів судової справи на електронну адресу відсутня у переліку, наведеному у статті 255 ГПК України, то вона не може бути оскаржена окремо від рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд дійшов заснованого на законі висновку про те, що оскаржена до нього ухвала місцевого господарського суду не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. 
Отже, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм ГПК України під час прийняття оскарженої ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.
Згідно з частиною другою статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Колегія суддів виходить з того,   що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.
Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 255 ГПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом.
Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені ГПК України.
Виходячи з викладеного, колегія суддів Верховного Суду визнає касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у цій справі необґрунтованою, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції "спірних" норм процесуального права під час повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
У зв`язку з наявністю підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, заявлене скаржником клопотання про звільнення від сплати судового збору, залишається судом касаційної інстанції без розгляду.
За цим, керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 293 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2025 і ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 у справі № 904/1246/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Міщенко І. С. 

Судді                                                                                                    Берднік І. С.

                                                                                                                       Зуєв В. А.