УХВАЛА

21 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/2587/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на рішення Господарського суду Львівської області (Гоменюк З.П.)
від 15.08.2022

та постанову Західного апеляційного господарського суду (Скрипчук О.С., Кравчук Н.М., Матущак О.І.)
від 28.05.2025

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за первісним позовом - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,
про стягнення 899 284 368,23 грн,

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 
про зобов`язання до вчинення дій, 

ВСТАНОВИВ:
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" (далі - Відповідач) про стягнення 899 284 368,23 грн.
2.          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором транспортування природного газу від 04.02.2020 №2002000109 в частині: оплати щодобових негативних небалансів за лютий-березень 2021 року в розмірі 815 400 357,41 грн, у зв`язку з чим Позивачем нараховано штрафні санкції, а саме пеню в розмірі 39 635 608,49 грн, 3% річних у сумі 7 575 012,15 грн та інфляційні втрати в розмірі 14 573 546,68 грн; в частині оплати за перевищення замовленої потужності за період січень-березень 2021 року на загальну суму 20 370 497,89 грн, у зв`язку з чим Позивачем нараховано пеню в розмірі 1 056 843,18 грн, 3% річних - 214 159,72 грн, інфляційні втрати - 458 342,71 грн.
3.          Відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся до Господарського суду Львівської області із зустрічним позовом до Позивача (відповідача за зустрічним позовом) про зобов`язання до вчинення дій.
4.          В обґрунтування зустрічних позовних вимог Відповідач вказував про застосування Позивачем при вчиненні балансуючих дій та здійсненні розрахунку плати за добові небаланси особливостей, встановлених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.02.2021 №235 (далі - постанова НКРЕКП від 17.02.2021 №235), суперечить положенням договору та Кодексу газотранспортної системи.
5.          Справа судами розглядалася неодноразово.
6.          Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 у справі №914/2587/21 у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Зобов`язано Позивача привести свої дії у відповідність до пунктів 9.1, 9.2, 9.3 договору транспортування природного газу від 04.02.2020 №2002000109 та положень розділу ХІІІ Кодексу газотранспортної системи, розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, шляхом здійснення розрахунку маржинальної ціни, що покладена в основу визначення розміру добового негативного небалансу за лютий-березень 2021 року у відповідний спосіб, передбачений пунктом 7, пунктами 8- 11 глави 6 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 2 270 грн судового збору.
7.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2024 у справі №914/2587/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 640 448 273,45 грн основного боргу, 40 692 451,67 пені, 7 789 171,87 грн 3% річних та 15 031 889,39 грн інфляційних втрат. Закрито провадження у справі в частині первісних позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 195 322 581,85 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено. Здійснено розподіл судового збору.
8.          Постанова суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову  мотивована тим, що Позивач за первісним позовом просив стягнути з Відповідача, серед іншого, 835 770 855,30 грн основного боргу, а суд встановив, що основний борг Відповідача перед Позивачем за первісним позовом становить 640 448 273,45 грн та підлягає стягненню з Відповідача, оскільки 190 000 000 грн Відповідачем було сплачено під час розгляду справи в суді першої інстанції та частина зобов`язань була припинена згідно з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на суму 5 322 581,85 грн. Отже, шляхом вчинення математичних дій (835 770 855,30 грн - (190 000 000 грн + 5 322 581,85 грн) = 640 448 273,45 грн) судом було встановлено, що стягненню підлягає саме 640 448 273,45 грн основного боргу (а не 640 448 273,50 грн, як це зазначав Позивач в апеляційній скарзі), провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 195 322 581,85 грн підлягає закриттю.
9.          Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки Позивача та беручи до уваги порушення Відповідачем передбачених договором строків оплати перевищення замовленої (договірної) потужності та допущених ним щодобових негативних небалансів, вважав підставними та обґрунтованими вимоги Позивача за первісним позовом про стягнення з Відповідача 40 692 451,67 грн пені, 7 789 171,87 грн 3 % річних та 15 031 889,39 грн інфляційних втрат, врахувавши при цьому ненадання Відповідачем відповідних контррозрахунків пені, відсотків річних та інфляційних втрат. Суд відхилив доводи Відповідача щодо періоду нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки строк оплати сторонами погоджено у пункті 9.3 договору, згідно з яким замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5-ти робочих днів, оскільки будь-які зміни щодо збільшення строку оплати до вказаного пункту договору сторонами не вносилися.
10.           Відповідач, не погодившись з ухваленою судом апеляційної інстанції постановою, подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 в частині стягнення акцесорних вимог на загальну суму 41 753 629,60 грн за первісним позовом, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
11.          Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, Відповідач посилався на пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України та вказував про неврахування судом апеляційної інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин положень статті 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, правових висновків Верховного Суду, викладених в постановах: від 23.04.2024 у справі №904/7418/21, від 06.12.2022 у справі №912/2427/21, від 26.06.2020 у справі №905/21/19, щодо застосування постанови НКРЕКП від 17.02.2021 №235 при визначені строків виконання зобов`язань з оплати рахунків за добові небаланси за лютий-березень 2021 року у подібних правовідносинах.
12.          Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2024 у цій справі касаційну скаргу Відповідача задоволено. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2024 в частині стягнення акцесорних вимог на загальну суму 41 753 629,60 грн, а саме в частині стягнення 23 193 925,09 грн пені, 4 638 785, 02 грн 3 % річних та 13 920 919,49 грн інфляційних втрат у справі №914/2587/21 - скасовано. Справу №914/2587/21 у скасованій частині передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
13.          Обґрунтовуючи ухвалену постанову, Верховний Суд вважав помилковим задоволення апеляційним судом вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат у заявлених Позивачем розмірах із зазначенням про ненадання Відповідачем відповідних контррозрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки згідно з усталеною практикою Верховного Суду господарський суд, з огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України, має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення Позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок Позивачем здійснено неправильно, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми 3 % річних, інфляційних втрат та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного Позивачем періоду часу, протягом якого, на думку Позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного Позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого Позивачем розрахунку неможливо з`ясувати як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати Позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд, в будь-якому випадку, не позбавлений права зобов`язати Відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо Відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого Позивачем). Суд вказав, що у разі, коли Відповідач заперечує здійснений Позивачем розрахунок, недостатнім є зазначення про те, що суд перевірив розрахунок Позивача та врахував ненадання Відповідачем контррозрахунку, так як суд мав навести відповідний розрахунок, зазначивши базу нарахування, строк виконання зобов`язань (з вмотивованим обґрунтуванням прийняття чи відхилення доводів Відповідача в цій частині) та, відповідно, період прострочення, тобто, навести відповідний розрахунок в обґрунтування свого рішення у цій частині, зокрема в частині наявності підстав для стягнення з Відповідача саме зазначених у рішенні сум.
14.          Під час нового розгляду справи постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21 апеляційну скаргу Позивача задоволено частково. 
Рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 року у справі №914/2587/21 скасовано частково в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій. У цій частині прийнято нове рішення, яким первісні позовні вимоги Позивача задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 12 287 316, 10 грн пені, 2 412 672,28 грн 3 % річних та 720 324,74 грн інфляційних втрат. 
Здійснено розподіл судових витрат. 
Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 13 623, 54 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 20 435, 31 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 370 087,51 грн судового збору за розгляд справи Верховним Судом.
15.          23 червня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21, у якій просить:
- поновити строк на касаційне оскарження;
- прийняти касаційну скаргу та відкрити касаційне провадження  у справі №914/2587/21;
- рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат на загальну суму 26 333 316,57 грн, в тому числі 10 906 609,08 грн пені, 2 226 112,74 грн 3 % річних, 13 200 594,75 грн інфляційних втрат, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким первісні позовні вимоги Позивача (Скаржника) задовольнити у повному обсязі;
- судові витрати покласти на Відповідача.
16.          Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 ГПК України.
17.          Повний текст оскаржуваної постанови Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21 було доставлено в кабінет "Електронного суду" Скаржника 11 червня 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет "Електронного суду", отриманою з автоматизованої системи документообігу суду КП "ДСС". Скаржник з використанням підсистеми "Електронний суд" звернувся з касаційною скаргою 23.06.2025, тобто у двадцятиденний строк з дня вручення йому такого судового рішення у відповідності до вимог частини другої статті 288 ГПК України тому, Суд вважає за необхідне пропущений процесуальний строк поновити. 
18.          Водночас, відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
19.          У тексті касаційної скарги Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України. 
20.          В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України Скаржник вказує про застосування судом апеляційної інстанції норм права, а саме: статей 549, 625 ЦК України, статей 230, 232 Господарського кодексу (далі - ГК) України, умов укладеного сторонами договору у взаємозв`язку зі статтею 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05.09.2024 у справі №904/5697/20, від 16.01.2024 у справі №916/2168/22, від 05.06.2025 у справі №905/738/23 щодо нездійснення Відповідачем своєчасної оплати щодобових негативних небалансів за лютий-березень 2021 року, та з огляду на це, нарахування неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, а також питання стосовно наявності підстав застосування положень Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" до спірних правовідносин.
21.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник вказує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 09.04.2024 у справі №910/16181/18 щодо того, чи має право суд під час розгляду справи фактично вчиняти дії по врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування, шляхом його конкретизації та формування Верховним Судом нового правового висновку щодо застосування положень статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" з урахуванням меж позовних вимог, предмета доказування та дискреційності повноважень учасників процедури врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу та у відповідності до вказаного закону, оскільки такий висновок не враховує в повному обсязі інші висновки Верховного Суду, викладені як у постановах, які було ухвалено раніше (16.01.2024), так і у постановах, які було ухвалено пізніше (05.09.2024, 05.06.2025), надавши відповіді на такі питання:
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно у справі, в якій не є предметом розгляду питання дотримання сторонами порядку списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних та/або питання правомірності відмови у такому списанні, а відтак фактично і не досліджуються відповідні обставини, вирішувати питання дотримання та виконання сторонами всіх вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" для прийняття рішення про наявність / відсутність підстав для списання згідно статті 6 вказаного закону неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних;
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно вирішувати питання наявності / відсутності підстав для списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних згідно зі статтею 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" у справах, спірні правовідносини в яких не стосуються такого списання (тобто, сторонами у існуючих між ними позасудових правовідносинах не ставилось питання про списання / несписання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних та, відповідно, жодна зі сторін не відмовляла іншій у цьому, що свідчить про відсутність порушеного права сторони та спору як такого саме щодо цього);
- чи є виходом за межі позовних вимог та за межі предмету доказування вирішення питання судом про наявність / відсутність підстав для списання згідно статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних у справі, в якій не є предметом розгляду питання дотримання сторонами порядку списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних та/або питання правомірності відмови у такому списанні;
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно своїми активними діями, які виражаються у неврахуванні всього розміру заборгованості, що призводить до зменшення бази для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, фактично здійснювати списання таких вимог на підставі статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу";
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно своїми активними діями, які виражаються у неврахуванні всього розміру заборгованості, що призводить до зменшення бази для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, фактично здійснювати списання таких вимог на підставі статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" ще до завершення уповноваженими особами процедури врегулювання заборгованості суб`єкта ринку природного газу;
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно своїми активними діями, які виражаються у неврахуванні всього розміру заборгованості, що призводить до зменшення бази для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, здійснювати передбачені Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення фактичного списання таких вимог на підставі статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу";
- чи має право суд під час розгляду справи самостійно, фактично здійснюючи списання на підставі статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" пені, 3 % річних та інфляційних втрат здійснювати передбачені Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" заходи, які є частиною процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування.
22.          В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду стосовно того чи має суд під час розгляду справи самостійно (фактично) здійснюючи списання на підставі статті 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" пені, 3 % річних та інфляційних втрат, здійснювати передбачені вказаним законом заходи, які є частиною процедури врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування, суб`єктами якого є саме кредитор і боржник. Скаржник зазначає про необхідність формування висновку Верховим Судом щодо того, чи має право суд під час розгляду справи самостійно (до того моменту, коли учасниками процедури врегулювання будуть вчинені відповідні дії по списанню в межах процедури врегулювання, передбаченої Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" вчиняти дії по врегулюванню заборгованості (грошових зобов`язань) за природний газ та послуги з його транспортування.
23.          Правом подати заперечення проти відкриття касаційного провадження відповідно до частини другої статті 294 ГПК України учасники справи не скористалися.
24.           З урахуванням зазначеного, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга відповідає вимогам статті 290 ГПК України, отже відповідно до правил статті 294 ГПК України необхідно відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача (відповідача за зустрічним позовом) на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21 на підставі пунктів 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 295, частиною третьою статті 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" задовольнити.
2.          Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" строк на касаційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 та постанови Західного апеляційного господарського суду 28.05.2025 у справі №914/2587/21.
3.          Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду Львівської області від 15.08.2022 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №914/2587/21.
4.          Призначити касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16 вересня 2025 року о 14:00 год. у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, у залі судових засідань №2 (кабінет №209).
5.          Встановити учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання його копій та доданих документів до 05 серпня 2025 року. У разі закінчення п`ятнадцятиденного строку з дня вручення цієї ухвали вже після встановленої судом дати, останнім днем строку для подання відзиву на касаційну скаргу є день, в який спливає п`ятнадцятиденний строк. У разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами.
6.          Явка представників учасників справи не є обов`язковою.
7.          Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України вони мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
8.          Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до статті 197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.
9.          Витребувати з Господарського суду Львівської області та/або Західного апеляційного господарського суду справу №914/2587/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча          Г. Вронська

Судді          Н. Губенко

                                                                                               І. Кондратова