ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/2523/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В. В. - головуючого, Картере В. І., Пєсков В. Г.
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К."
на постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 21.04.2025
на ухвалу Господарського суду Харківської області
від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника
та на ухвалу Господарського суду Харківської області
від 28.01.2025 за результатами попереднього засідання
у справі № 922/2523/22
за заявою Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"
до Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод"
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі № 922/2523/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод". Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (свідоцтво №923 від 14.05.2013 року).
24.03.2023 року здійснено оприлюднення оголошення (№70275) про відкриття провадження у справі про банкрутство № 922/2523/22 Приватного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод".

2. На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява ПрАТ "У.П.Е.К.", (вх.№10263 від 26.04.2023 року) з грошовими вимогами до боржника на суму 150387741,00 грн та 5368 грн судового збору.

3.  07.09.2023 на адресу суду від ПрАТ "У.П.Е.К." надійшли додаткові пояснення щодо заявлених грошових вимог, в яких заявник просить суд визнати грошові вимоги у розмірі в сумі 146 306 633,00 грн.

4. 30.04.2024 від ПрАТ "У.П.Е.К." надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ "У.П.Е.К." до АТ "ХАРП" в загальному розмірі 145 669 880,70 грн.

5. 22.01.2024 від ПрАТ "У.П.Е.К." надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ "У.П.Е.К." до АТ "ХАРП" в загальному розмірі 145 262 251,16 грн. Також в додаткових поясненнях повідомляє, що не має грошових вимог до АТ "ХАРП" за договором поставки № П-386 від 29.12.2020, але має грошові вимоги за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021.

6. 26.02.2024 від ПрАТ "У.П.Е.К." надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ "У.П.Е.К." до АТ "ХАРП" в сумі 145 862 250,76 грн.

7. 30.04.2024 до суду від ПрАТ "У.П.Е.К." надійшли додаткові пояснення щодо заявлених вимог, в яких заявник просив суд визнати грошові вимоги АТ "У.П.Е.К." до АТ "ХАРП" в загальному розмірі 145 669 880,70 грн.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій 

8. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 визнано вимоги кредитора Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К. " частково в сумі 132 944 327,45 грн (з яких 115 294 535,33 грн - основний борг, 2 505 832,62 грн - 3% річних, 15 143 959,50 грн - інфляційних), а також 5 368,00 грн витрат зі сплати судового збору. Решту вимог Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." відхилено.

9. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 постановленою за результатом попереднього засідання у справі № 922/2523/22 визнано, зокрема, вимоги ПрАТ "У.П.Е.К.", що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" в сумі 132 944 327,45 грн (4 черга) та 5 368,00 грн судового збору (1 черга).

10. Не погоджуючись із постановленими ухвалами, ПрАТ "У.П.Е.К." звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

11. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувані ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Рух касаційної скарги

12. 21.05.2025 Приватне акціонерне товариство "У.П.Е.К." звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника в сумі 145      669      880,70 грн, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами попереднього засідання в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", сформована в системі "Електронний суд" 21.05.2025.

13. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." у справі № 922/2523/22 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.05.2025.

14. Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2025 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", залишено без руху. Надано Приватному акціонерному товариству "У.П.Е.К." строк для усунення недоліків касаційної скарги щодо сплати судового збору шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 8      588,80 грн за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 та на ухвали Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22.

15.  19.06.2025 від Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги від 18.06.2025, до якої долучено документ (платіжна інструкція в національній валюті від 28.04.2025 № 168), що підтверджує сплату судового збору в розмірі 8  588,80 грн за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 та на ухвали Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22. 

16. Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2025 у складі колегії суддів: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я., відкрито касаційне провадження у справі № 922/2523/22 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", та призначено розгляд касаційної скарги на 12.08.2025 о 10:30 год.

17. Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 07.08.2025 № 32.2-01/1804 у зв`язку із запланованою відпусткою суддів Васьковського О. В. та Погребняка В. Я. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду,  затвердженого  рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 922/2523/22.

18. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025, справу № 922/2523/22 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Картере В. І., Пєсков В. Г.

19. Ухвалою Верховного Суду від 11.08.2025 прийнято касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В. В. - головуючого, Картере В. І., Пєскова В. Г. до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.

20. Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", останнє подало касаційну скаргу в якій просить скасувати змінити постанову суду апеляційної інстанції та ухвали суду першої інстанції і визнати грошові вимоги ПрАТ "У.П.Е.К." в сумі 145  669  880, 70 грн та вказати суму таких визнаних вимог в реєстрі вимог кредиторів ПрАТ "Харківський підшипниковий завод".

21. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

21.1 Законодавством України не визначені правові наслідки наявності описок у тексті векселя, або правові наслідки порушення послідовності здійснення написів щодо внесення змін до тексту векселя. Наявність описки у даті внесення змін до тексту векселя саме щодо строку платежу не є підставою для визнання векселя таким, що втратив силу безумовного грошового зобов`язання. При цьому, судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у cправі № 911/1755/22.

21.2 Судами попередніх інстанцій не враховано, що єдиною підставою яка б позбавляла вексельної сили вексель є дефект його форми, інших підстав законом не передбачено. При цьому, судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16.

21.3  Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою те, що оскільки, у векселях АА 0865378, АА 0865380, АА 0865381, АА 0865382, АА 0865376, АА 0865377, АА 0866827, АА 0866828, АА 0866801, АА 0866034 наявні всі передбачені законодавством реквізити - то вони не містять дефекту форми, а сам факт наявності описок в датах внесення змін Боржником та надання згоди на такі зміни Кредитором не є підставою для визнання зазначених векселів такими, що мають дефект форми та такими, що не втратили силу безмовного грошового зобов`язання.

21.4 Законодавством не встановлено обов`язковість на скріплення підписів на векселі печатками, та не визначені правові наслідки наявності на індосаменті однієї юридичної особи печатки іншої. Тому навіть, у разі, якщо індосамент АТ "У.П.Е.К." до ТОВ "ФК ЕЛЬФ" засвідчений печаткою зовсім іншого підприємства - то це не є підставою для визнання такого векселя таким, що втратив сулу безумовного грошового зобов`язання. Жодною із сторін цієї справи про банкрутство не подавалась позовна заява про визнання вищезазначених векселів недійсними, тому вимоги за цими векселями не можуть бути відхилені (оскільки відповідні прості векселі є дійсними та правомірними правочинами). При цьому, судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у cправі № 911/1755/22.

21.5 Судами попередніх інстанцій не враховано, що хоча сума нарахувань 3 % річних та інфляційних втрат за цим Договором збільшилася, однак загальна сума вимог АТ "У.П.Е.К." (за всіма підставами в сукупності) при цьому зменшилася: первинно було заявлено вимог на суму 150 387 741 грн, а в результаті уточнень (додаткових пояснень) суму вимог зменшено до 145 669 880,7 грн (вимоги зменшено на 4 717 860,3). Законодавством України не встановлено заборони збільшення вимог у справі про банкрутство з окремою підставою, якщо загальна сума вимог (за всіма підставами, вказаними у заяві про грошові вимоги) при цьому не збільшилась. При цьому 3 % річних не є самостійною чи окремою вимогою, а входять до складу заборгованості за відповідним Договором.

21.6 Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою те, що АТ "У.П.Е.К." не заявляло додаткових вимог, а лише уточнило свої вимоги щодо описки, яка полягала у помилковому зазначенні у первинній заяві договору П-386 від 29.12.2020 замість договору комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021. Таке уточнення не призвело до збільшення кількості підстав вимог, а також не призвело до збільшення загальної суми вимог - навпаки загальна сума вимог зменшилася на 4 717 860,3 грн. Відтак, судами першої та апеляційної інстанції безпідставно відмовлено у визнанні вимог за Договором № 01/06/21-К від 01.06.2021, чим порушено положення статей 45 - 47 КУзПБ, неправильно застосовано (не застосовано) положення статей 1011 - 1013 ЦК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

22. Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

23. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

24. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

25. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

26. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

26.1 На адресу господарського суду після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про визнання банкрутом надійшла заява ПрАТ "У.П.Е.К." з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої заявник просив суд визнати вимоги на загальну суму 150 382 373,00 грн, з яких:
- за простими векселями: 94 218 844,7 грн;
- за договором купівлі-продажу № П-378 від 24.01.2020 у розмірі 3 951 769,33 грн;
- за договором поставки № П-369 від 02.09.2019 у розмірі 24 183 591,30 грн;
- за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 28/01/21 від 28.01.2021 у розмірі 3 112 751,89 грн;
- за субліцензійним договором № 27/12/19 від 27.12.2019 у розмірі 8 209 812,40 грн;
- за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021 у розмірі 5 087 202,25 грн;
- за договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020 у розмірі 5 257 813,73 грн;
- за договором поставки № П-368 від 29.12.2020 у розмірі 6 634 132,69 грн.

26.2 У подальшому в ході численних уточнень кредиторських вимог за вищевказаними договорами, ПрАТ "У.П.Е.К." просило визнати вимоги у загальному розмірі 145 669 880,70 грн, з яких:
- за простими векселями у розмірі 93 775 880,61 грн;
- за договором купівлі-продажу № П-378 від 24.01.2020 у розмірі 3 945 348,51 грн;
- за договором поставки № П-369 від 02.09.2019 у розмірі 24 102 978,53 грн;
- за договором безпроцентної поворотної фінансової допомоги № 28/01/21 від 28.01.2021 у розмірі 3 107 746,01 грн;
- за субліцензійним договором № 27/12/19 від 27.12.2019 у розмірі 6 460 903,43 грн;
- за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021 у розмірі 5 506 132,99 грн;
- за договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020 у розмірі 5 257 813,73 грн;
- за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 у розмірі 3 507 708,89 грн;
- з оплати судового збору у розмірі 5 368,00 грн.

27. Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

28. Згідно частини першої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

29. Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

30. Згідно статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

31. Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

32. Частинами першою, другою, третьою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

33. Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

34. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

35. Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

36. Разом з тим, з моменту відкриття провадження у справі банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника (аналогічний за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16 та у постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі №    911/2043/20).

37. Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущенні доведення боржника до банкрутства. Захист приватного інтересу, у свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажі його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів. Однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу інтересів при захисті публічного та приватного інтересів.

38. Процедура банкрутства, в основі якої лежить конкурсна природа, спрямована на забезпечення відстоювання обґрунтованості вимог конкурсних кредиторів до боржника на конкурентних засадах.

39. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

40. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20). 

41. Таким чином для запобігання необґрунтованих вимог до боржника та порушень цим прав його кредиторів до доведення обставин, пов`язаних із виникненням заборгованості боржника-банкрута, пред`являються підвищені вимоги. 

42. Сутність підвищеного стандарту доказування у справах про банкрутство полягає, зокрема, в такому: 
- перевірка обґрунтованості та розміру вимог кредиторів здійснюється судом незалежно від наявності розбіжностей щодо цих вимог між боржником та особами, які мають право заявляти відповідні заперечення, з одного боку, та кредитором, що заявив грошові вимоги до боржника, з іншого боку; 
- при визнанні вимог кредиторів у справі про банкрутство слід виходити з того, що визнаними можуть бути лише вимоги, щодо яких подано достатні докази наявності та розміру заборгованості; 
- під час розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство визнання боржником або арбітражним керуючим обставин, якими кредитор обґрунтовує свої вимоги (частина перша стаття 75 ГПК України), саме по собі не звільняє іншу сторону від необхідності доведення таких обставин в загальному порядку

43. Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновки наведені у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19). 

44. Розглядаючи кредиторські вимоги суд в силу приписів статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18). 

45. Системний аналіз вказаних положень засвідчує, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. 

46. Запроваджений законодавцем підвищений стандарт доказування у справах про банкрутство для кредиторів приводить у випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог до прийняття рішення судом про відмову у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. 

47. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

48. Верховний Суд неодноразово наголошував, що господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником (постанови: від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 24.10.2019 у справі № 910/10542/18).

49. Як встановлено судами попередніх інстанцій,  31.08.2016 між АТ "У.П.Е.К." (далі - сторона 1) та ТОВ "Компанія з управління активами "Індастрі Капітал Менеджмент" (далі - сторона 2) укладено договір міни цінних паперів № БД-160831-2-2, відповідно до якого ТОВ "Компанія з управління активами "Індастрі Капітал Менеджмент" передає у власність АТ "У.П.Е.К." цінні папери (прості векселі). Векселедавцем зазначених векселів є АТ "ХАРП". Відповідно до п.2.3 вищевказаного договору, факт передачі цінних паперів підтверджується складанням сторонами відповідного акту прийому-передачі. Крім цього, 28.12.2019 між ТОВ "УПЕК Трейдинг" (далі - сторона 1) та АТ "У.П.Е.К. " (далі - сторона 2) укладено договір міни цінних паперів № БД-281219-ПР/БВ-1 на виконання договору доручення № БД-281219-ПО від 28.12.2019.

50. Судами встановлено, що відповідно до вказаного договору ТОВ "УПЕК Трейдинг" передало у власність АТ "У.П.Е.К. " цінні папери: 
- вексель простий АА0866005, вексельна сума 2 000 000,00 грн, строк платежу 31.12.2024;
- вексель простий АА0866006, вексельна сума 1 000 000,00 грн, строк платежу 31.12.2024.

51. Судами встановлено, що факт прийняття вищевказаних векселів підтверджується актом виконання зобов`язань за договором міни цінних паперів № БД-281219-ПР/БВ-1.

52. Крім того, АТ "У.П.Е.К." пред`явило АТ "ХАРП" до платежу векселі, строк погашення яких вже сплинув:
- АА0865396 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 11.07.2019);
- АА0866030 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 29.04.2021);
- АА0866029 (згідно з актом пред`явлення до платежу простого векселя від 29.04.2021).

53. Судами встановлено, що в поданій заяві кредитор вказував, що станом на день подання заяви з грошовими вимогами, залишилися не виконаними боржником зобов`язання перед АТ "У.П.Е.К." на загальну суму 94 218 844,70 грн, з яких:
- 85 983 251,00 грн за простими векселями у кількості 81 штук, строк оплати за якими ще не настав;
- 8 235 583,74 грн за простими векселями АА0865396, АА0866030, АА0866029, що не оплачені протягом строку їх платежу.

54. Також, судами встановлено, що у подальшому, заявник в додаткових поясненнях від 22.01.2024, уточнив заявлені вимоги та зазначив, що загальна ж сума вимог за всіма векселями становить 93 175 880,60 грн, з яких:
- за простими векселями, строк оплати за яким ще не настав сума вимог складає 85 783 251,00 грн (АА0866007, АА0865370, АА0865368, АА0866831, АА0866801, АА0866828, АА0866827, АА0866012, АА0867084, АА0867082, АА0867080, АА0867079, АА0866011, АА0866010, АА0866009, АА0866008, АА0867095, АА0867094, АА0867093, АА0866847, АА0866841, АА0866839, АА0866838, АА0866837, АА0866836, АА0866835, АА0866015, АА0866004, АА0866004, АА0866003, АА0865383, АА0865382, АА0865381, АА0865380, АА0865378, АА0865377, АА0865376, АА0865374, АА0867091, АА0867090, АА0866846, АА0866846, АА0866845, АА0866842, АА0866026, АА0866019, АА0865363, АА0865390, АА0865392, АА0865393, АА0866001, АА0866002, АА0866013, АА0866014, АА0866016, АА0866017, АА0866018, АА0866840, АА0865362, АА0865361, АА0865360, АА0865359, АА0865358, АА0866834, АА0866020, АА0865373, АА0865372, АА0865371, АА0865369, АА0865367, АА0865366, АА0865365, АА0865352, АА0865351, АА0867092, АА0866005, АА0866006, АА0867091, АА0865391, АА086036, АА086035, АА086034.
- за простими векселями, строк погашення яких уже сплинув (векселі АА0866030, АА0866029, АА0865396) сума вимог складає 7 392 629,61 грн.

55. Відповідно до статті 28 Закону України "Про ринку капіталу та організовані товарині ринки" вексель - це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у паперовій формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов`язань та стягнення за векселями визначаються Законом України "Про обіг векселів в Україні".

56. Згідно Закону України від 06.07.1999 № 826-ХІV "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі" Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі з урахуванням застережень, обумовлених додатком ІІ до цієї Конвенції. 

57. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" векселі (переказні і прості) складаються в документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма та порядок виготовлення яких затверджуються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені в бездокументарну форму (знерухомлені).

58. Статтею 75 Уніфікованого Закону про переказні векселі та прості векселі (далі Уніфікований закон) передбачено, що простий вексель містить:
1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;
2. безумовне зобов`язання сплатити визначену суму грошей;
3. зазначення строку платежу;
4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;
5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;
6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;
7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

59. Згідно статті 77 Уніфікованого закону, до простих векселів застосовуються такі самі положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, а саме положення щодо: індосаменту (статті 11 - 20); строку платежу (статті 33 - 37); платежу (статті 38 - 42); права регресу у разі неплатежу (статті 43 - 50, 52 - 54); платежу у порядку посередництва (статті 55, 59 - 63); копій (статті 67 і 68); змін (стаття 69); позовної давності (статті 70 і 71);неробочих днів, обчислення строків і заборони пільгових строків (статті 72, 73 і 74).

60. Згідно абзацу 1 статті 11 Уніфікованого закону, будь-який переказний вексель, навіть виданий без прямого застереження про наказ, може бути переданий шляхом індосаменту.

61. Відповідно до пунктів 21 - 22 частини першої статті 2 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", індосамент - передавальний напис на ордерному цінному папері, що посвідчує перехід прав на цінний папір та прав за цінним папером до іншої особи у встановленому законодавством порядку; індосант - власник ордерного цінного паперу (його уповноважена особа), який вчиняє індосамент. Індосамент може бути повним (іменним) - виписаним на ім`я або найменування (в розумінні Цивільного кодексу України) конкретної особи або бланковим (на пред`явника) - виписаним без зазначення імені або найменування (в розумінні Цивільного кодексу України) особи.

62. Згідно частини першої статті 35 вищевказаного Закону України, до особи, яка набула право на цінний папір, одночасно переходять у сукупності всі права, які ним посвідчуються (права за цінним папером), крім випадків, встановлених законом або правочином. Обмеження прав на цінні папери або прав за цінними паперами може бути встановлено виключно у випадках та порядку, передбачених законом.

63. Як встановлено судами попередніх інстанцій, прості векселі передавалися за індосаментами, у зв`язку з чим їх держателем став АТ "У.П.Е.К.". Також встановлено, що до тексту векселів було внесено зміни, а саме наявні закреслення строку оплати за векселем та із зазначенням нового строку оплати.

64. Порядок внесення змін до тексту векселя врегульований статтею 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

65. Відповідно до статті 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні", зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону. Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів «відповідно до змін» із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону. У разі зміни строку платежу за переказним векселем держатель векселя повинен одержати згоду (акцепт) трасата на оплату векселя відповідно до нового строку. У разі коли акцепт вже було здійснено раніше, держатель векселя повинен одержати додаткову згоду акцептанта відповідно до нового строку.

66. Таким чином, законодавством про обіг векселів встановлений такий порядок (послідовність дій) внесення змін до векселя: 1) векселедавець (боржник) вносить зміни до тексту векселя шляхом закреслення старого реквізиту, та вказання нового, зазначає дату внесення змін, та підписання векселя; 2) держатель векселя (кредитор) на зворотному боці векселя засвідчує свою згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом вчинення напису "відповідно до змін" та підписанням.

67. Аналогічні норми містяться у Положенні про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України затвердженому постановою Правління Національного банку України від 16.12.2002 № 508.

68. Відповідно до п. 2.12. вказаного Положення, внесення змін до тексту векселя здійснюється за ініціативою векселедержателя виключно векселедавцем (трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до пунктів 2.9 та 2.10 цього Положення. У разі зміни строку платежу за переказним векселем векселедержатель має одержати згоду (акцепт) трасата на сплату векселя відповідно до нового строку.

69. Порядок підписання векселів визначений частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні", відповідно до якої вексель підписується від імені юридичних осіб - власноручно керівником та головним бухгалтером (якщо така посада передбачена штатним розписом юридичної особи) чи уповноваженими ними особами. У разі якщо вексель підписується уповноваженою особою, до тексту векселя включається посилання на внутрішній документ юридичної особи, відповідно до якого уповноважена особа має право підписувати вексель.

70. Перевіривши оригінали векселів на предмет відповідності їх вимогам чинного законодавства, судами попередніх інстанцій встановлено, що до векселів АА0866007, АА0865370, АА0865368, АА0866831, АА0866012, АА0867084, АА0867082, АА0867080, АА0867079, АА0866011, АА0866010, АА0866009, АА0866008, АА0867095, АА0867094, АА0867093, АА0866847, АА0866841, АА0866839, АА0866838, АА0866837, АА0866836, АА0866835, АА0866015, АА0866004, АА0866004, АА0866003, АА0865383, АА0865374, АА0867091, АА0867090, АА0866846, АА0866846, АА0866845, АА0866842, АА0866026, АА0866019, АА0865363, АА0865390, АА0865392, АА0865393, АА0866001, АА0866002, АА0866013, АА0866014, АА0866016, АА0866017, АА0866018, АА0866840, АА0865362, АА0865361, АА0865360, АА0865359, АА0865358, АА0866834, АА0866020, АА0865373, АА0865372, АА0865371, АА0865369, АА0865367, АА0865366, АА0865365, АА0865352, АА0865351, АА0867092, АА0866005, АА0866006, АА0867091, АА0865391 боржником внесено зміни в частині строку платежу за ними в бік його продовження, які засвідчені підписом та печаткою АТ "ХАРП" із вказанням дати внесення змін. 

71. Судами встановлено, що зміни, які вносилися до вищевказаних векселів внесені відповідно до вимог статті 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні".

72. Доведеним є та не спростовано, що зміни до вищезазначених векселів внесені з дотриманням вимог законодавства. Векселі є самостійною підставою виникнення грошових зобов`язань та наявність самих векселів є достатнім для підтвердження зобов`язання векселедавця (ПАТ "Харківський підшипниковий завод") сплатити передбачені ними грошові кошти векселедержателю (АТ "У.П.Е.К") у строки, які зазначені в цих векселях.

73. Вексель як цінний папір, що посвідчує грошове або майнове право вимоги векселедержателя до векселедавця, є належним та допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство боржника-векселедавця, оскільки законний векселедержатель не зобов`язаний доводити наявність та дійсність своїх прав за векселем, такі права вважаються наявними та дійсними, а доведення протилежного є обов`язком боржника як особи, якій пред`явлено вимогу за векселем. Підставою для з`явлення вимог до боржників є сам вексель, що знаходиться у кредитора (висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 910/772/19, від 26.04.2018 у справі № 904/5299/17, від 16.10.2018 у справі № 920/13/18).

74. Враховуючи встановлені судами обставини про те, що вищевказані векселі відповідають вимогам чинного законодавства та є допустимим доказом заявлених кредитором-векселедержателем вимог у справі про банкрутство, суд першої інстанції обґрунтовано визнав грошові вимоги за такими векселями у розмірі 77 263 250,50 грн.

75. За векселями АА0865378 від 01.11.2010, АА0865380 від 01.11.2010, АА0865381 від 01.11.2010, АА0865382 від 01.11.2010, АА0865376 від 01.11.2010, АА0865377 від 01.11.2010, АА0866827 від 02.11.2009, АА0866828 від 02.11.2009 судами попередніх інстанцій встановлено, що на них не співпадають дати внесення змін в частині строку оплати, зазначені векселедержателем та боржником.

76. Судами попередніх інстанцій встановлено, що векселедавцем АТ "ХАРП" було внесено відповідні зміни до векселів в частині строку оплати 31.10.2019 року. Разом з тим на звороті векселів АТ "У.П.Е.К" наносив напис про свою згоду із внесенням змін шляхом напису "відповідно до змін" 19.10.2019.

77. Відповідно до статті 8 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" цінний папір є самостійним об`єктом цивільних прав, визначеним статтею 194 Цивільного кодексу України.

78. Цінний папір як об`єкт цивільних прав, форма існування якого встановлюється законом, посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) та особи, яка має права на цінний папір, передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі іншим особам прав на цінний папір та прав за цінним папером або обмеження такої можливості у випадках та порядку, передбачених законом.

79. Як зазначено судами попередніх інстанцій у частині першій статті 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (Закон втратив чинність) було наведено визначення цінного паперу, а саме що ним є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, що має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

80. Вексель належить до боргових цінних паперів, тобто до цінних паперів, що посвідчують відносини позики і передбачають зобов`язання емітента або особи, яка видала неемісійний цінний папір, сплатити у визначений строк кошти, передати товари або надати послуги відповідно до зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок").

81. Як зазначено судом апеляційної інстанції, втрата чинності Закону України "Про цінній папери та фондовий ринок" не призводить до того, що наведені визначення є помилковими чи такими, що суперечать чинному законодавству.

82. Вексель це цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю).

83. Як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, у статті 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні" чітко регламентовано порядок внесення змін до тексту векселя і можна прослідкувати, що зміни до векселя вносяться спочатку векселедавцем, наразі АТ "ХАРП", потім векселедержатель АТ "У.П.Е.К" надає згоду на внесення змін до векселя про що зазначається на векселі.

84. Як встановлено судами попередніх інстанцій, з векселів АА0865378 від 01.11.2010, АА0865380 від 01.11.2010, АА0865381 від 01.11.2010, АА0865382 від 01.11.2010, АА0865376 від 01.11.2010, АА0865377 від 01.11.2010, АА0866827 від 02.11.2009, АА0866828 від 02.11.2009 убачається, що спочатку зміни до них в частині строку оплати, були внесені векселедержателем "У.П.Е.К", про що свідчить напис від 19.10.2019 "відповідно до змін", а вже потім зміни були внесені 31.10.2019 векселедателем АТ "ХАРП". Такі дії не відповідають порядку та приписам статті 13 Закону України "Про обіг веселів в Україні".

85. Отже, судами попередніх інстанцій встановлено, що зміни до вищевказаних векселів в частині строку їх оплати були внесені з порушенням вимог чинного законодавства.

86. Крім того, судами встановлено, що на векселі АА0866801 на суму 500 000 індосамент АТ "У.П.Е.К." до ТОВ "ФК "Ельф" засвідчений печаткою зовсім іншого підприємства ТОВ "УПЕК-Трейдинг" та на векселі АА0866034 на суму 20 000,00 індосамент ТОВ "Укрреєстр-Харків" до АТ "У.П.Е.К." не засвідчений печаткою.

87. За встановленими судами обставинами зазначене свідчить про дефект форми векселів, у зв`язку з чим векселі АА0865378, АА0865380, АА0865381, АА0865382, АА0865376, АА0865377, АА0866827, АА0866828, АА0866801, АА0866034 втрачають ознаку "безумовного зобов`язання сторін за векселем" відповідно до норм чинного законодавства, а набувають статусу лише простої боргової розписки.

88. Відтак, оскільки за встановленими судами обставинами заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували борг за вищевказаними векселями, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного та обґрунтованого висновку про недоведеність вимог в частині за вищевказаними векселями (за статусом простої боргової розписки) у зв`язку з чим вірно відхилив вимоги АТ "У.П.Е.К." на суму 8 520 000,00 грн.

89. При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, АТ "У.П.Е.К." пред`явило АТ "ХАРП" до платежу векселі, строк погашення яких вже сплинув. Станом на день подання заяви з грошовими вимогами, залишилися не виконаними боржником зобов`язання перед АТ "У.П.Е.К. " на суму 8 235 583,74 грн за простими векселями АА0865396, АА0866030, АА0866029, що не оплачені протягом строку їх платежу, з яких :
- простий вексель АА0866030 - 1635706,10 грн (тіло заборгованості); 97 066,83 грн - 3% річних та 604 449,22 грн інфляційні втрати; 
- простий вексель АА0866029 - 2000000,00 грн (тіло заборгованості); 118 684,93 грн - 3% річних та 739  068,24 грн інфляційні втрати; 
- простий вексель АА0866096 - 1870000,00 грн (тіло заборгованості); 212 104,11 грн. - 3% річних та 958 514,31 грн інфляційні втрати. 

90. Розпорядником майна у повідомленні висловлювались зауваження щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за векселями АА0866030, АА0866029, АА0865396, оскільки в актах пред`явлення векселя до продажу встановлено дату / строк до / протягом якої / якого боржник має виконати свої зобов`язання з оплати за зазначеними векселями (акт від 11.07.2019 до 31.12.2020, акт від 29.04.2021 протягом 5 календарних днів), тому розрахунки нарахувань мають бути здійсненні з урахуванням зазначених дати / строку.

91. Заявником враховано зауваження розпорядника майна та надано уточнений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за векселями АА0866030, АА0866029, АА0865396, а саме: 1. Вексель за пред`явленням АА0865396 з урахуванням акту пред`явлення від 11.07.2019 (до 31.12.2020): 1 870 000,00 грн вексельна сума (тіло заборгованості), 813 463,58 грн інфляційні втрати, 124 649,59 грн 3 % річних. Усього 2 808 113,17 грн. 2. Вексель за пред`явленням АА0866030, АА0866029 з урахуванням акту пред`явлення від 29.04.2021 (протягом 5 календарних днів): 3 635 706,10 грн вексельна сума (тіло заборгованості), 1 343 517,46 грн інфляційні втрати, 205 292,88 грн 3% річних. Усього 5 184 516,44 грн.

92. Судами встановлено, що вищевказані прості векселі відповідають вимогам ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. 

93. Суди попередніх інстанцій, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановили, що розрахунок є арифметично та методологічно правильним.

94. Судами встановлено, що надані в обґрунтування заявлених грошових вимог прості векселі АА0866030, АА0866029, АА0865396 відповідають вимогам чинного законодавства та свідчать про обґрунтованість вимог в цій частині. При цьому належними та доведеними є вимоги щодо 3% річних та інфляційних втрат.

95. З огляду на вищевикладене обгрунтованими є висновки про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." за векселями у загальному розмірі 85 255 880,11 грн, з яких 82 768 956,60 грн - основний борг, 2156  981,04 грн інфляційні втрати, 329 942,47 грн - 3% річних).

96. Разом з тим, відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

97. Згідно  статті 74 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

98. Відповідно до частини першої  статті 77 Господарського процесуального кодексу України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

99. Згідно  статті 79 Господарського процесуального кодексу України  наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

100. Відповідно до  статті 86 Господарського процесуального кодексу України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

101. Згідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

102. При цьому, аргументи скаржника (пункти 21.1, 21.2, 21.3, 21.4 постанови) фактично зводяться до намагання встановити нові обставини, здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог    статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду. 

103. З огляду на викладене, аргументи скаржника (пункти 21.1, 21.2, 21.3, 21.4 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

104. Також, на висновки у наведених скаржником у касаційній скарзі постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 904/9795/16, від 09.05.2023 у cправі № 911/1755/22 скаржник послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 922/2523/22 доказів та встановлених фактичних обставин.

105. Аргументи скаржника (пункти 21.5, 21.6 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом з огляду на таке.

106. Як убачається із змісту судових рішень, судом першої інстанції, окрім часткового відхилення вимог за простими векселями, відхилено вимоги: за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021, а саме в частині 3% річних та інфляційних втрат; За договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020, а саме в частині 3% річних та інфляційних втрат; за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 в повному обсязі.

107. Щодо кредиторських вимог за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021 колегія суддів зазначає наступне.

107.1 Судами попередніх інстанцій встановлено, що 20.05.2021 між АТ "У.П.Е.К" (повірений) та АТ "Харківський підшипниковий завод" (довіритель) укладено договір доручення № 20/05/21, відповідно до якого повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснювати платежі по зобов`язанням довірителя на користь третіх осіб, а довіритель зобов`язався здійснити компенсацію повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) та виплатити винагороду в строки та в порядку визначеними умовами цього договору. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору, за здійснення дій, що визначені у п. 1.1 цього договору, довіритель зобов`язується виплатити повіреному винагороду в розмірі 1% (один відсоток) в тому числі ПДВ від суми відповідного кожного платежу, що здійснений повіреним по зобов`язанням довірителя на користь третіх осіб. Згідно з п. 2.2. зазначеного договору, компенсація повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) здійснюється протягом 90 днів від дати надання звіту повіреного про виконання доручення шляхом перерахування на поточний рахунок повіреного коштів. Інші форми розрахунків, що не заборонені діючим законодавством дозволяються. Сторони можуть здійснити залік зустрічних однорідних вимог по зобов`язанням, що виникли в тому числі на підставі цього договору шляхом підписання відповідної окремої угоди. Відповідно до п. 2.3. довіритель зобов`язується виплатити винагороду повіреному разом зі здійсненням компенсації повіреному сплачених на користь третіх осіб сум (коштів) але не пізніше 90 банківських днів після надання довірителеві звіту повіреного про виконання доручення шляхом перерахування на поточний рахунок повіреного грошової суми, визначеної у п. 2.1 цього договору.

107.2 Судами встановлено, що актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 564 від 31.05.2021 на суму 10 030,46 грн, № 872 від 31.08.2021 на суму 41 330,00 грн підтверджується виконання АТ "У.П.Е.К.", як повіреним зазначеним договором своїх зобов`язань. Заявник зазначив, що вищевказані суми (винагорода повіреному) сплачені боржником. Проте як вказав заявник, АТ "ХАРП" не сплачено витрати повіреного, сплачені на користь третіх осіб сум (коштів), в процесі виконання зазначеного договору.

107.3 Судами встановлено, що згідно із завданням повіреному № 1 від 24.05.2021, повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" задля оплати зобов`язання довірителя, що виникли на підставі договору про реструктуризацію заборгованості № 72 від 04.02.2021 за спожиту електричну енергію по договору № 341 від 01.01.2019 в сумі 1 000 000,00 грн. Зі звіту про виконання завдання № 1 від 24.05.2021 вбачається, що АТ "У.П.Е.К." виконало завдання та здійснило оплату за спожиту енергію по договору в сумі 1 000 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 630 від 25.05.2021. 

107.4 Також, судами встановлено, що згідно із завданням повіреному № 2 від 26.05.2021 року, повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату рахунку № 0341ВП від 26.05.2021 на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору № 341 від 01.01.2019 в сумі 3 046,80 грн. Зі звіту про виконання завдання № 2 від 26.05.2021 вбачається, що АТ "У.П.Е.К." виконало зазначене завдання та сплатило 3 046,80 грн по договору № 341 від 01.01.2019, що підтверджується платіжним дорученням № 827 від 26.05.2021.

107.5 Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно із завданням повіреному № 3 від 09.08.2021, повірений зобов`язався від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору № 341 від 01.01.2019 за спожиту електричну енергію в сумі 4 133 000,00 грн. Зі звіту про виконання завдання № 3 від 10.08.2021 вбачається, що АТ "У.П.Е.К." виконало зазначене завдання та сплатило від імені і за рахунок довірителя здійснити оплату на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут"  задля оплати зобов`язань довірителя, що виникли на підставі договору №341 від 01.01.2019 за спожиту електричну енергію в сумі 4 133 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1399 від 10.08.2021.

107.6 Отже, за встановленими судами обставинами загальна сума коштів, сплачених АТ "У.П.Е.К." на користь третіх осіб складає 5 136 046,80 грн, а залишок несплаченої заборгованості за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021 становить 3 609 874,40 грн, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 22.03.2023 за цим договором.

107.7 Заявлені вимоги у розмірі 3 609 874,40 грн визнані розпорядником майна та боржником у повному обсязі.

107.8 Відповідно до статті 1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

107.9 Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

107.10 Суд першої інстанції встановив і це не заперечується сторонами, що матеріалами заяви та доданими до неї документами підтверджується факт порушення боржником умов договору щодо взятих на себе зобов`язань про компенсацію АТ "У.П.Е.К.", сплачених на користь третіх осіб сум (коштів), у зв`язку з чим на час подання та розгляду заяви з кредиторськими вимогами, заборгованість ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021 становить 3 609 874,40 грн основного боргу.

107.11 Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

107.12 У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором доручення № 20/05/21 від 20.05.2021, заявник нарахував боржнику 3% річних за період з 26.05.2021 по 22.04.2023 у розмірі 206 801,30 грн та інфляційні втрати у сумі 1 270 526,55 грн.

107.13 У подальшому АТ "У.П.Е.К." надало до суду додаткові пояснення від 06.09.2023, в яких уточнив заявлені вимоги та зазначив, що розмір 3% річних за період з 22.08.2021 по 22.03.2023 становить 217 714,66 грн та інфляційних втрат за вищевказаний період 1 678 543,93 грн. 

107.14 Суд першої інстанції, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно вірним. 

107.15 При цьому, судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи свідчать, що фактично заявник у додаткових поясненнях від 06.09.2023 збільшив розмір заявлених вимог в частині нарахованих відсотків та інфляційних відносно заявлених вимог у первісній заяві від 22.04.2023.

107.16 Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

107.17 У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що конкурсні кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

107.18 Таким чином, конкурсні кредитори ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" мали протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство нарахувати до 23.03.2023 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" та запровадження мораторію) та заявити свої грошові вимоги, тобто до 24.04.2023.

107.19 Частиною четвертою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

107.20 Частиною шостою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

107.21 Згідно частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

107.22 Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 910/19210/15, від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19).

107.23 Відповідно до частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

107.24 Разом з тим, Кодексом України з процедур банкрутства також не передбачено процесуального права для кредиторів подавати заяву про уточнення своїх грошових вимог та права на їх збільшення після закінчення строку, визначеного статтею 45 Кодексу.

107.25 При цьому, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що кредитор має право заявити додаткові вимоги до боржника, втім така заява має бути оформлена відповідно до вимог частини третьої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

107.26 Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій, подані до суду додаткові пояснення, в яких заявник-кредитор уточнює кредиторські вимоги до боржника фактично збільшує відносно заявлених у первісній заяві від 22.04.2023 року вимоги (інфляційні витрати 408 017,38 грн та 3% річних 10 913,36 грн, усього 418 930,74 грн). Відтак, судами попередніх інстанцій правомірно зазначено про те, що така заява за своїм змістом та формою не є додатковою заявою кредитора із грошовими вимогами до боржника, однак вимоги що в ній уточнено, а по факту збільшено заявлені поза межами строку, визначеного в статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості.

107.27 Тому правильними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." у загальному розмірі 5 087 202,25 грн, з яких 3 609 874,40 грн основний борг, 1 270 526,55 грн інфляційні втрати та 206 801,30 грн 3% річних, які надійшли в межах строку встановленого статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

107.28 При цьому, аргументи скаржника про те, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є самостійними вимогами, а входять до обсягу самого зобов`язання є правильними та підтверджуються актуальною практикою Верховного Суду. 

107.29 Разом з тим заявлені у цій справі кредиторські вимоги побудовані не на одному зобов`язанні, а на декількох зобов`язаннях за різними договорами. 

107.30 Тому, судами обґрунтовано зазначено про те, що помилковим є ототожнення заяви з кредиторськими вимогами з визначенням в ній однієї загальної суми з поняттям одного зобов`язання.

107.31 При цьому суди попередніх інстанцій не зазначали про те, що 3% річних та інфляційні втрати є самостійними вимогами. 

108. Щодо кредиторських вимог за договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020 колегія суддів зазначає наступне.

108.1 Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.10.2020 року між АТ "ХАРП" (далі - комітент) та АТ "У.П.Е.К." (далі - комісіонер) укладено договір комісії № 5/10-К, відповідно до якого комісіонер зобов`язався здійснити в інтересах і за рахунок комітента від свого імені продаж продукції на експорт, зазначеної в додатках до договору, які є невід`ємною частиною цього договору, переданої йому на комісію, при цьому в вантажній митній декларації на експорт продукції в графі 44 повідомляються відомості про договір комісії. Відповідно до п. 3.1. договору комісії, з виконання доручення комітент сплачує комісіонеру комісійну плату, розмір якої буде обговорюватись в додаткових угодах або додатках (специфікаціях) по кожному відвантаженню. Комісійна винагорода повинна бути сплачена комісіонеру протягом 3 (трьох) робочих днів після дати підписання звіту комісіонера обома сторонами.

108.2 Також, судами встановлено, що відповідно до специфікацій до зазначеного договору, сторони погодили, що комісійна винагорода за відвантаженнями становить 5,0% (у т.ч. ПДВ 20%) від вартості реалізації. АТ "У.П.Е.К." зі свого боку виконало свої зобов`язання та поставило від свого імені в інтересах АТ "ХАРП" продукцію (підшипники). Факт виконання АТ "У.П.Е.К." своїх обов`язків як комісіонера підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), що підписані сторонами, зокрема: № 1023 від 30.09.2021 на суму 714 447,76 грн; № 1024 від 30.09.2021 на суму 285 522,20 грн; № 1148 від 31.10.2021 на суму 788 620,18 грн; № 1257 від 30.11.2021 на суму 31 800,00 грн; № 146 від 28.02.2022 на суму 701 105,28 грн; № 147 від 28.02.2022 на суму 174 006,30 грн; № 11 від 31.01.2023 на суму 222 789,72 грн; № 19 від 31.01.2023 на суму 169 866,31 грн; № 20 від 28.08.2023 на суму 346 579,62 грн; № 26 від 28.02.2023 на суму 175 820,16 грн.

108.3 Окрім того, судами встановлено, що здійснення АТ "У.П.Е.К." поставки продукції в інтересах АТ "ХАРП" підтверджується митними накладними: за поставками згідно актів № 1023 від 30.09.2021 та № 1024 від 30.09.2021: UA807170/2021/057409; UA807170/2021/058575; UA807170/2021/062326; UA807170/2021/064112; за поставками згідно акта від 31.10.2021: UA807170/2021/064863; UA807170/2021/067203; UA807170/2021/067323; UA807170/2021/069346; за поставками згідно актів № 146 від 28.02.2022, № 147 від 28.02.2022: UA807170/2021/005497; UA807170/2021/007373; UA807170/2021/009549; за поставками згідно з актом № 11 від 31.01.2023: 23UA807200000086U6; за поставками згідно з актом № 20 від 28.02.2023, №26 від 28.02.2023; 23UA807200001107U0; 23UA807200002102U8. Згідно із зазначеними актами, а також з урахуванням часткової оплати боржником послуг АТ "У.П.Е.К.", сума заборгованості АТ "ХАРП" перед АТ "У.П.Е.К." становить 3 234 884,93 грн. 

108.4 Відповідно до статті 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

108.5 Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

108.6 Суд першої інстанції встановив і це не заперечується сторонами, що матеріалами заяви та доданими до неї документами підтверджується факт порушення боржником умов договору щодо взятого на себе зобов`язання про оплату винагороди комісіонеру, у зв`язку з чим на час подання та розгляду заяви з кредиторськими вимогами, заборгованість ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" за договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020 становить 3 234 884,93 грн основного боргу.

108.7 Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

108.8 Судами встановлено, що у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором комісії № 5/10-К від 05.10.2020, заявник нарахував боржнику 3% річних за період з 03.11.2020 по 22.04.2023 у розмірі 239 515,88 грн та інфляційні втрати у сумі 1 509 867,40 грн.

108.9 У подальшому АТ "У.П.Е.К." надало до суду додаткові пояснення від 06.09.2023, в яких уточнив заявлені вимоги та зазначив, що розмір 3% річних за період з 05.11.2020 по 22.03.2023 становить 260 042,94 грн (суму збільшено на 20527,06 грн) та інфляційних втрат за вищевказаний період 1 762 885,86 грн (суму збільшено на 253 018,46 грн).

108.10 Суд першої інстанції, перевіривши наданий уточнений заявником розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановив, що розрахунок є арифметично та методологічно вірним. 

108.11 При цьому, судами встановлено, що матеріали справи свідчать, що фактично заявник у додаткових поясненнях від 06.09.2023 збільшив розмір заявлених вимог в частині нарахованих відсотків та інфляційних відносно заявлених вимог у первісній заяві від 22.04.2023.

108.12 Статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

108.13 У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що конкурсні кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

108.14 Таким чином, конкурсні кредитори ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" мали протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство нарахувати до 23.03.2023 (дата відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Харківський підшипниковий завод" та запровадження мораторію) та заявити свої грошові вимоги, тобто до 24.04.2023.

108.15 Частиною четвертою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

108.16 Частиною шостою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

108.17 Згідно частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

108.18 Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому, в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову (постанови Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 910/19210/15, від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19).

108.19 Відповідно до частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

108.20 Разом з тим, Кодексом України з процедур банкрутства також не передбачено процесуального права для кредиторів подавати заяву про уточнення своїх грошових вимог та права на їх збільшення після закінчення строку, визначеного статтею 45 Кодексу.

108.21 При цьому, правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що кредитор має право заявити додаткові вимоги до боржника, втім така заява має бути оформлена відповідно до вимог частини третьої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

108.22 Разом з тим, як встановлено судами попередніх інстанцій,, подані до суду додаткові пояснення, в яких заявник-кредитор уточнює кредиторські вимоги до боржника фактично збільшує відносно заявлених у первісній заяві від 22.04.2023 року вимоги (інфляційні витрати 253 018,46 грн та 3% річних 20 527,06 грн, усього 273 545,52 грн). Відтак, судами попередніх інстанцій правомірно зазначено про те, що така заява за своїм змістом та формою не є додатковою заявою кредитора із грошовими вимогами до боржника, однак вимоги що в ній уточнено, а по факту збільшено заявлені поза межами строку, визначеного в статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості.

108.23 Тому правильними є висновки судів попередніх інстанцій про обґрунтованість та визнання грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." у загальному розмірі 4 984 268,21 грн, з яких 3 234 884,93 грн основний борг, 1 509 867,40 грн інфляційні втрати, 239 515,88 грн 3% річних, які надійшли в межах строку встановленого статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

108.24 При цьому, аргументи скаржника про те, що 3% річних та інфляційні втрати за своєю правовою природою не є самостійними вимогами, а входять до обсягу самого зобов`язання є правильними та підтверджуються актуальною практикою Верховного Суду. 

108.25 Разом з тим заявлені у цій справі кредиторські вимоги побудовані не на одному зобов`язанні, а на декількох зобов`язаннях за різними договорами. 

108.26 Тому, судами обґрунтовано зазначено про те, що помилковим є ототожнення заяви з кредиторськими вимогами з визначенням в ній однієї загальної суми з поняттям одного зобов`язання.

108.27 При цьому суди попередніх інстанцій не зазначали про те, що 3% річних та інфляційні втрати є самостійними вимогами. 

109. Щодо кредиторських вимог за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 колегія суддів зазначає наступне.

109.1 Судами попередніх інстанцій встановлено, що заявник просить суд визнати заборгованість у загальному розмірі 3 507 901,17 грн (з яких 2 339 289,53 грн основний борг; 207 657,65 грн 3% річних; 960 953,99 грн інфляційні втрати) за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021, за умовами якого АТ "У.П.Е.К." (комісіонер) зобов`язався здійснити в інтересах і за рахунок боржника (комітента) від свого імені продаж продукції на експорт. АТ "У.П.Е.К." зазначає, що на виконання зазначеного договору ним було укладено договір купівлі-продажу підшипників та отримано попередню оплату, яку в подальшому перераховано боржнику, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

109.2 Досліджуючи матеріали справи судами встановлено, що вимогу за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 не було заявлено у первісній заяві АТ "У.П.Е.К." з грошовими вимогами до боржника від 22.04.2023.

109.3 Судами встановлено, що вимогу за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 кредитором було заявлено у додаткових поясненнях до заяви із грошовими вимогами від 06.09.2023, які надійшли до суду поза межами строку, встановленого статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

109.4 Отже, за встановленими судами попередніх інстанцій обставин, додаткові пояснення від 06.09.2023 містять в собі нову вимогу, що пред`являється до боржника, тобто, таким чином, йдеться про подання АТ "У.П.Е.К." нової вимоги.

109.5 Відповідно до положень частини третьої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

109.6 Судами встановлено, що додаткові пояснення від 06.09.2023, в яких заявник-кредитор фактично заявляє нову (додаткову) вимогу та поза межами строку, визначеного в статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, повинні розглядатись судом після проведення попереднього судового засідання, у порядку черговості. 

109.7 З огляду на викладене обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій щодо не розгляду, а не відхиленням як вказує апелянт вимоги АТ "У.П.Е.К." за договором комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 в попередньому судовому засіданні.

109.8 При цьому, скаржник вказує, що по тексту заяви про грошові вимоги відсутній номер договору № 01/06/21-К від 01.06.2021 та зазначає, що вказане викликано технічною опискою: замість цього договору було помилково зазначений інший договір № П-386 від 29.12.2020.

109.9 Разом з тим, судами попередніх інстанцій встановлено, що у тексті первісно поданої заяви (мається на увазі заяви у належний строк) відсутнє як посилання на договір № 01/06/21-К від 01.06.2021 так і мотивування щодо вимог за таким договором. При цьому судами також встановлено, що у додатках до заяви також відсутні відомості щодо такого договору. 

109.10 Тому, судами правомірно зазначено про те, що посилання скаржника на те, що кредитором не заявлялось додаткових вимог, а лише уточнено свої вимоги щодо описки, яка полягала у помилковому зазначенні у первинній заяві договору № П-386 від 29.12.2020 замість договору комісії № 01/06/21-К від 01.06.2021 є необґрунтованими, оскільки такі обставини не відповідають визначенню та поняттю описки.

109.11 Також, судами попередніх інстанцій правомірно зазначено про необґрунтованість посилань скаржника на те, що уточнення не призвело до збільшення кількості підстав вимог (їх як було 9 у первинній заяві, так і залишалося у подальших додаткових поясненнях), оскільки істотним є не тільки кількість підстав вимог, а й суть та обґрунтування підстави вимоги і підтвердження їх доказами. З тих же підстав судами обґрунтовано відхилено посилання скаржника на те, що заміна підстави вимоги не призвело до збільшення загальної суми кредиторських вимог.

110. З огляду на викладене аргументи скаржника (пункти 21.5, 21.6 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими, а тому відхиляються Судом.

111. Згідно зі  статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"  суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

112. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

113. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

114. Відповідно до  статті 309 Господарського процесуального кодексу України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених  статтею 300 цього Кодексу  межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

115. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

116. Оскаржувана постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, ухвала Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та ухвала Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К.", таким вимогам  закону  відповідають.

117. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

118. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних постанови Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, ухвали Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та ухвали Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." були дотримані.                

119. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та ухвал суду першої інстанції в оскаржуваній частині немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "У.П.Е.К." від 21.05.2025 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2025, на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 за результатами розгляду заяви з грошовими вимогами ПрАТ "У.П.Е.К." до боржника, та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2025 у справі № 922/2523/22 за результатами попереднього засідання, в частині грошових вимог ПрАТ "У.П.Е.К." залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     В. В. Білоус

Судді                                                                                                 В. І. Картере

                                                                                                          В. Г. Пєсков