ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року 
м. Київ

cправа №  917/2378/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г.,
за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:
скаржника - не з`явився, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 (колегія суддів у складі: Стойка О.В. - головуючий, Попков Д.О.,          Медуниця О.Є.) 
та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 (суддя Ореховська О.О.)
у справі №917/2378/24
за заявою ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

1.          У грудні 2024 року фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника, яка обґрунтована наявністю у боржника заборгованості перед низкою кредиторів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

2.          У заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що стосовно нього існують підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а саме боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців.

3.          Так, за твердженням заявника, у нього виникли зобов`язання:

4.          Перед Акціонерним товариством "Сенс банк" (118216,36 грн):

- по кредитному договору №630201284 - 45894,70 грн (рахунок для сплати кредиту UА803003460000000000037392017, тіло кредиту - 25557,13 грн, відсотки за користування кредитом - 20427,57 грн, строк виконання зобов`язання - 22 січня 2023 року);
- по кредитному договору №630425974 - 60780,55 грн + 2684,00 грн судовий збір (рахунок для сплати кредиту UА813003460000026203906410289, безспірна вимога на підставі заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.10.2023 у справі №537/2987/23, тіло кредиту - 38788 грн, відсотки - 21992,55 грн). 

5.          Перед Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (ПУМБ) (94529,57 грн):

- по кредитному договору №3002009704001 - 5973,33 грн (строк виконання зобов`язання - 07 листопада 2023 року);
- по кредитному договору №2001576234901 - 75893,37 грн;
- по кредитному договору №1001848037401 - 9141,73 грн (строк виконання зобов`язання - 31 березня 2024 року);
- по кредитному договору №1001692901901 - 3521,14 грн (строк виконання зобов`язання - 29 вересня 2022 року).

6.          Перед Акціонерним товариством "Універсал банк" (МоноБанк) 30807,39 грн (27779,39 грн + судові витрати 3028,00 грн):

- по кредитній картці 27779,39 грн - безспірна вимога на підставі заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.04.2024 у справі №537/1266/24 - 24751,39 грн (тіло кредиту) та судові витрати 3028,00 грн. 

7.          Перед Акціонерним товариством "ІДЕЯ БАНК" (5052,28 грн) (транзитний рахунок UА783363102909900000200957292):

- по кредитному договору №М30.00501.009602174 - 5052,28 грн (строк виконання зобов`язання - 13 липня 2023 року).

8.          Перед Акціонерним товариством "Креді агріколь банк":

- по кредитному договору №6/1099157 від 17.03.2021 - 60656,34 грн (рахунок для погашення кредитної заборгованості №29098000483593, рахунок для погашення кредитної заборгованості НОМЕР_1 , рахунок для погашення кредитної заборгованості НОМЕР_2 );
- споживчий кредит - 99921,00 грн (тіло кредиту - 35564,00 грн, відсотки - 64357,00 грн, строк виконання зобов`язання - 17 липня 2023 року).

9.          Перед Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк":

- по картці Універсальній Голд по угоді №SAMDN 52000129530022 від 19.12.2013 - 16876,32 грн (строк виконання зобов`язання за даним кредитним договором закінчився 29 серпня 2014 року).

10.          Перед фізичною особою ОСОБА_2 :

- за договором позики б/н від 20.02.2018, укладеним між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) зі строком виконання зобов`язання - 31 грудня 2021 року (залишок боргу - 7500,00 доларів США/41,99 (курс НБУ) - 314925,00 грн).

Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

11.          Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

12.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 залишено без змін.

13.          Судові рішення мотивовані недоведеністю належними і допустимими доказами вказаних у заяві підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність через відсутність повної та достовірної інформації про дійсний розмір заборгованості перед кредиторами, а також невідповідності поданих декларацій про майновий стан заявника принципам повноти та достовірності.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

14.           ОСОБА_1 (далі - скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить cкасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025, постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025, а справу направити для продовження розгляду до Господарського суду Полтавської області.

15.          Скаржник у касаційній скарзі наводить підстави касаційного оскарження, які передбачені п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 

16.          Так, скаржник вказує, що суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не врахували висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, від 22.12.2022 у справі №916/1482/21 щодо застосування ст.ст. 115, 116, 119, 122, 123 КУзПБ. 

17.          Також скаржник зауважує, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та не дослідив зібрані у справі докази, неповно встановив обставини справи.

18.          Скаржник вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій стосовно недоведеності боржником належними та допустимими доказами наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зроблені на підставі неповного встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

19.          На думку скаржника, суди попередніх інстанцій в порушення ст. 237 ГПК України, висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 23.12.2020 у справі №757/28231/13-ц, від 06.07.2022 у справі №910/6210/20, висновку Європейського суду з прав людини (від 22.06.2006 у справі Михолапа проти Латвії, від 31.05.2007 у справі Андрєєва проти Латвії, від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України), не надали оцінки наданим боржником доказам щодо наявності у нього заборгованості перед кредиторами та вчинення боржником всіх можливих дій для отримання детальної інформації про розмір заборгованості та її складові.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

20.          Відзиви на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшли. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

21.          Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

22.          За приписами абзаців 4, 13 ст. 1 КУзПБ - боржником є юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом. 

23.          Особливості відновлення платоспроможності боржника - фізичної особи-підприємця визначено Книгою четвертою КУзПБ.

24.          Відповідно до ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

25.          Частиною 1 ст. 115 КУзПБ визначено, що провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

26.          Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в ч. 2 ст. 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

27.          Тлумачення ч. 2 ст. 115 КУзПБ із застосуванням філологічного та логічного способів інтерпретації приводить до таких висновків:

- з огляду на вжиття законодавцем словосполучення "інші обставини" перелік підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи не є вичерпним;
- для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях наведених у ч. 2 ст. 115 КУзПБ, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх чотирьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи;
- наявність у боржника майна не виключає можливості існування в нього прострочених зобов`язань перед його кредиторами, як однієї із підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №916/106/22 та від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).

28.          Згідно з ч. 1 ст. 116 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

29.          Приписами ч.ч. 2, 3 ст. 116 КУзПБ визначено зміст заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та перелік додатків, який має бути додано до заяви.

30.          Системний аналіз ст. 113, ч.ч. 1, 2 ст. 116 КУзПБ свідчить, що про наявність наведених підстав у кожному конкретному випадку мають свідчити достатні фактичні обставини з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (фізичної особи - підприємця).

31.          Відмовляючи у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, господарські суди виходили з того, що:

а) боржник не підтвердив достатніми та належними доказами розміру заборгованості перед кредиторами, зокрема, первинними документами, оформленими відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Господарські суди дійшли висновку про те, що наявність лише договорів не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи, оскільки ці документи не є первинними бухгалтерськими документами, що містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення;

б) у доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність реєстрі кредиторів, боржником зазначено загальну суму заборгованості перед кредиторами, тому неможливо встановити склад кожного зобов`язання, заборгованість за якими включена до загальної суми боргу, а також неможливо перевірити припинення боржником погашення заборгованості перед кредиторами у розмірі більше 50% місячних платежів за кожним із кредитних зобов`язань;

в) подані боржником декларації про майновий стан боржника мають неточну та неповну інформацію, оскільки боржник, зазначивши у деклараціях про те, що члени сім`ї боржника "відомості не надали", не дотримався принципів повноти та достовірності;

г) зміст проєкту плану реструктуризації боргів не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, яка застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника, шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань перед кредиторами за планом реструктуризації, оскільки на погашення вимог кредиторів планує виділяти суму у розмірі 10684,00 грн у місяць протягом наступних 5 років, при цьому з цієї суми 5248,75 грн будуть спрямовані на погашення зобов`язань боржника за договором позики перед ОСОБА_2 , а решта цієї суми буде розподілена між шістьма фінансовими установами.

32.          Верховний Суд вважає наведені висновки господарських судів передчасними, з огляду на таке.

33.          Так, свою заяву боржник обґрунтовував тим, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців (п. 2 ч. 2 ст. 115 КУзПБ).

34.          Додатково, з урахуванням заяви про усунення недоліків, обґрунтовуючи наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначив, що на фоні нестабільної економіки, викликаної численними факторами та тяжкого захворювання сестри заявника, станом на грудень 2024 року в нього виникли прострочені кредитні зобов`язання перед 6 (шістьма) фінансовими установами та фізичною особою ОСОБА_2 в загальному розмірі 388958,26 грн (перед фізичною особою у сумі 62820,00 грн та перед шістьма фінансовими установами в загальній сумі 326958,26 грн), яку погасити наразі він не має фінансової можливості. Останні платежі за кредитними договорами боржник здійснював у 2022 році. Заявник зазначив, що у 2021 році у його сестри ОСОБА_3 було виявлено складне онкозахворювання, яке потребувало термінового операційного втручання, постійної медикаментозної підтримки, вартість якого складала більше 500000,00 грн. ОСОБА_4 не мала фінансової можливості самостійно сплатити вартість лікування, тому заявник спрямував отримані на підставі викладених договорів кошти у розмірі 200000,00 грн на безповоротній основі на лікування сестри. 

35.          Також ОСОБА_1 зауважив, що за останній період має дохід близько 19000,00 грн на місяць. Через існування боргів не вистачає коштів на життя. Нестабільне матеріальне становище не дає можливості здійснювати виплати у вказані в договорах терміни, збільшуючи кількість проблемних кредитів. Окрім того, на утриманні заявника перебуває дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку та її місячний дохід складає 860,00 грн. Згідно з довідкою заявника про склад сім`ї, доданої до заяви про усунення недоліків, заявник фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із ним проживає дружина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

36.          Щодо матеріального становища боржник зазначив, що у нього та його дружини відсутнє майно, що належить їм на праві власності, на підтвердження чого надав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. Заявник до заяви про усунення недоліків надано суду декларації про майновий стан за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки. Також до заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність заявник надав проєкт плану реструктуризації боргів.

37.          Відповідно до поданої заяви та доданих до неї документів боржником вказані сім кредиторів та розмір зобов`язань перед ними, які в подальшому, за твердженням боржника, останній не може виконати: перед Акціонерним товариством "Сенс банк" - 118216,36 грн; перед Акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" - 94529,57 грн; перед Акціонерним товариством "Універсал банк" (МоноБанк) - 30807,39 грн; перед Акціонерним товариством "ІДЕЯ БАНК" - 5052,28 грн; перед Акціонерним товариством "Креді агріколь банк" - 60656,34 грн; перед Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" - 16876,32 грн, перед фізичною особою ОСОБА_2 - 62820,00 грн. 

38.          При цьому, відповідно до встановлених судами обставин справи та змісту як заяви так і заяви про усунення недоліків, зазначені суми включають як розміри основної заборгованості та договорами так і суми процентів за кредитними договорами. Загальна сума заборгованості перед кредиторами складає 388958,26 грн (з урахуванням заяви про усунення недоліків).

39.          При цьому, до своєї заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та до заяви про усунення недоліків, боржник подав: копію договору позики від 20.02.2018, укладеного з фізичною особою; копію розписки про часткове повернення коштів фізичні особі від 14.12.2022; копію заочного рішення Крюківського районного суду міста Кременчука від 18.04.2024 про стягнення з боржника на користь Акціонерного товариства "Універсал банк" 24751,39 грн заборгованості та 3028,00 грн судового збору; копії виписок по рахункам в банківських установах; нотаріально посвідчену заяву сестри боржника ОСОБА_4 про отримання нею коштів на лікування, медичні та платіжні документи. Крім того, заборгованість перед Акціонерним товариством "Сенс банк" по кредитному договору №630425974 від 09.06.2016 підтверджується заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.10.2023 у справі №537/2987/23 про стягнення з боржника 60780,55 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 38788,00 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 20556,33 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 308,11 грн, несплачені відсотки за прострочену заборгованість - 1128,11 грн та 2684,00 грн судового збору. 

40.          В свою чергу, виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

41.          З огляду на це, виписки по особовому рахунку (картковому рахунку) можуть бути належним доказом заборгованості щодо тіла кредиту за кредитним договором (подібний висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №278/2177/15-ц, від 22.04.2021 у справі №712/4821/16-ц), який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

42.          З урахуванням викладеного, висновки господарських судів попередніх інстанцій про те, що боржник подав лише договори на підтвердження своїх вимог, які не можуть підтверджувати факт наявності кредиторської заборгованості, є помилковими, оскільки боржник подав не лише копії укладених договорів, а й інші докази, зокрема, як банківські виписки з рахунку позичальника так і судові рішення.

43.          До того ж відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 116 КУзПБ боржник до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додав конкретизований список кредиторів із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів, а також щодо кожного кредитора суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договорами.

44.          Крім того, суд апеляційної інстанції вказуючи про те, що зміст проєкту плану реструктуризації боргів не узгоджується з правовою природою процедури реструктуризації боргів у справі про неплатоспроможність фізичної особи, не надав оцінці тій обставини, що боржник запропонував протягом 60 місяців виплатити всю суму заборгованості у розмірі 641063,26 грн, яка ним вказана у його заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, шляхом виділення суми на погашення боргів у розмірі 10684,00 грн щомісяця. При цьому, у заяві про усунення недоліків боржник змінив загальну суму, яку йому необхідно виплатити кредиторам, до 388958,26 грн шляхом зменшення суми заборгованості перед фізичною особою ОСОБА_2 з 314925,00 грн до 62820,00 грн.

45.          Однак, відмовляючи у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність Господарський суд Полтавської області, з висновком якого погодився господарський суд апеляційної інстанції, зазначеним обставинами ніякої оцінки не надав, вказавши лише про певні неточності в заповненні боржником поданих документів, не врахувавши всю сукупність наданих боржником пояснень та доказів.

46.          Згідно з положеннями ст. 1, ч. 2 ст. 6, ч. 5 ст. 119 КУзПБ процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів. При цьому, враховуються об`єктивні можливості і прагнення боржника до розрахунку з кредиторами, а також забезпечуються гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб, прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

47.          Верховний Суд зауважує, що декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність є документом, що заповнюється та подається боржником для мети розкриття перед судом та кредиторами свого реального майнового стану та дослідження питання можливості реструктуризації боргів. Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника. При цьому, встановлюючи обов`язковість надання суду декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність, законодавець передбачив можливість подання виправленої декларації. Подібний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у постанові від 22.12.2022 у справі №916/1482/21, про неврахування висновків якої стверджує скаржник.

48.          За змістом положень п. 11 ч. 3 ст. 116, п. 1 ч. 7 ст. 123 КУзПБ законодавець визначив певну послідовність дій учасників у справі про неплатоспроможність фізичної особи, а саме: - боржник подає суду декларації; - керуючий реструктуризацією перевіряє надані боржником декларації та виявляє наявність у них неповної та/або недостовірної інформації, а у випадку підтвердження такого факту за результатом перевірки повідомляє боржника у формі відповідного звіту; - отримавши звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларацій, боржник упродовж семи днів (з дати отримання звіту) має право подати суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї з урахуванням наданих керуючим реструктуризацією зауважень.

49.          Отже, керуючий реструктуризацією здійснює перевірку декларації боржника, оформлює висновки за результатами проведеної перевірки та, у разі виявлення ним неповної та/або недостовірної інформації про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, обов`язково її доводить до відома боржнику, у результаті чого в останнього виникає право виправити декларацію у строк, встановлений законом.

50.          У цих висновках Верховний Суд звертається до правової позиції, сформульованої палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, на яку посилається скаржник.

51.          Отже, Верховний Суд вважає, що вказівка судів про те, що подані боржником декларації про майновий стан боржника мають неточну та неповну інформацію, не є підставою для відмови боржнику у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, оскільки у боржника є передбачена законодавцем можливість на виправлення таких декларацій після перевірки їх керуючим реструктуризацією.

52.          Верховний Суд зазначає, що згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

53.          Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

54.          Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

55.          У пунктах 1-3 ч. 1 ст. 237 ГПК України визначено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

56.          З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

57.          ЄСПЛ під час розгляду справ неодноразово звертав увагу, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (див. mutatis mutandis - з урахуванням відповідних відмінностей рішення ЄСПЛ від 22.06.2006 у справі "Miholapa v. Latvia" (Михолапа проти Латвії), від 31.05.2007 у справі "Andrejeva v. Latvia" (Андрєєва проти Латвії), від 21.10.2011 у справі "Дія-97" проти України").

58.          Принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою справу, зокрема докази, в умовах, які не ставлять її в суттєво невигідне становище у порівнянні з опонентом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03.05.2016 у справі "Летінчич проти Хорватії" (Letincic v. Croatia)).

59.          Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду (постанови Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №757/28231/13-ц, від 06.07.2022 у справі №910/6210/20).

60.          Проте, господарські суди попередніх інстанції наведеного не врахували та в межах наявних в них повноважень, передбачених ст.ст. 86, 237, 269 ГПК України, на надали будь-якої оцінки поданим боржником доказам про наявність існування заборгованості перед кредиторами та неможливістю їх сплатити.

61.          Верховний Суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 119 КУзПБ у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

62.          Отже, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ст.ст. 74, 76, 77 ГПК України, повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до ст. 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20). 

63.          За приписами ч. 3 ст. 119 КУзПБ суд за наслідками підготовчого засідання може вчинити одну із таких процесуальних дій: відкрити провадження у справі про неплатоспроможність у разі підтвердження однієї з підстав відкриття провадження у справі, визначених ч. 2 ст. 115 КУзПБ та відповідності заяви вимогам ст. 116 КУзПБ, а за відсутності таких підстав - відмовити у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність з підстав визначених ч. 4 ст. 119 КУзПБ.

64.          Частиною 4 ст. 119 КУзПБ визначено, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

65.          Наведений в ч. 4 ст. 119 КУзПБ перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, оскільки зазначена норма за ступенем визначеності є абсолютно визначеною, що свідчить про встановлення законодавцем вичерпного переліку підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. 

66.          Тобто на наведеній стадії (підготовчого засідання у справі) судом надається оцінка відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам ст.ст. 115, 116 КУзПБ та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за ч. 4 ст. 119 КУзПБ за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі.

67.          Зважаючи на наведені законодавчі норми, Верховний Суд вважає, що висновок обох судових інстанцій про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є передчасним, оскільки господарські суди не надали оцінки наданим боржником доказам про наявність у нього заборгованості перед сьома кредиторами, сукупності поданих ним доказів на підтвердження його заборгованості як загальної, так і по кожному з кредиторів. Так, господарські суди не врахували всю сукупність поданих боржником документів, які підтверджують виникнення у нього заборгованості, зокрема, як кредитні договори так і виписки по рахункам; судові рішення, які підтверджують заборгованість; план реструктуризації боргів, запропонований боржником, передбачає повну сплату заборгованості кредиторам протягом 5 років.

68.          Враховуючи викладене, за висновком Верховного Суду, суди попередніх інстанцій під час розгляду справи не дотримались вимог ст.ст. 74, 86, 236, 269 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69.          Відповідно до положень ст.ст. 300, 310 ГПК України рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

70.          Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

71.          Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 308, ст. 310 ГПК України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а прийняті у справі постанова апеляційного господарського суду та ухвала господарського суду - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат

72.          Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 та ухвалу Господарського суду Полтавської області від 06.03.2025 у справі №917/2378/24 скасувати.

3. Справу №917/2378/24 передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       В. Картере

Судді                                                                                                    К. Огороднік 

                                                                                                    В. Пєсков