ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №   906/387/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н.О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - не з`явилися,
відповідача - не з`явилися,
третя особа - не з`явилися, 
розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Комерційного товариства "SIA GENTMED"
до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез"
про стягнення 725 574, 56 євро
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез"
до Комерційного товариства "SIA GENTMED",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Альба Медікал",
про стягнення 514 665, 57 євро.
ВСТАНОВИВ:
1. Постановою Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 906/387/24 касаційну скаргу Комерційного товариства "SIA GENTMED" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Житомирської області від 18.11.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 у справі № 906/387/24 залишено без змін.
2. 06.06.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Новофарм-Біосинтез" просить стягнути з Комерційного товариства "SIA GENTMED" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 85 000,00 грн.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного провадження в справі Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Новофарм-Біосинтез" долучило до заяви договір про надання правової допомоги від 04.11.2021 № 63, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 № 63, акт про надання послуг від 06.06.2025. При цьому за змістом пункті 1 акта від 06.06.2025 на виконання умов договору виконавець надав клієнту правничу допомогу зі супроводження справи № 906/387/24 у суді касаційної інстанції в такому обсязі:
1) вивчення касаційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області та постанову Північно-західного апеляційного суду у справі № 906/387/24, аналіз судової практики та підготовка і подання відзиву на касаційну скаргу, на що було витрачено 10 годин, що складає 50 000,00 грн ( з розрахунку 1 година - 5000,00 грн);
2) 03.06.2025 участь у судовому засіданні в касаційному суді у справі № 906/387/24 з урахуванням часу на дорогу з м. Житомира до м. Києва та з м. Києва до м. Житомира (3 год) та часу на очікування розгляду справи (з 15.45 до 19.45) на що було витрачено 7 годин, що складає 35 000,00 грн ( з розрахунку 1 година - 5000,00 грн).
3. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.06.2025 призначено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення у справі № 906/387/24 у судовому засіданні на 15.07.2025.
4. Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
5. Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
6. Відповідно до частин першої, третьої статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
7. Зазначеним положенням Конституції України кореспондує стаття 16 ГПК України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
8. За змістом положень статей 1, 26, 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах; адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
9. Відповідно до визначення, наведеного у статті 30 зазначеного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
10. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
11. У такому випадку суд, керуючись частинами 5- 7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №   915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).
12. Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
13. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), відшкодовуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
14. Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
15. Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
16. У відзиві на касаційну скаргу від 26.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Новофарм-Біосинтез" зазначило, що орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу, понесених останнім у зв`язку із розглядом касаційної скарги, складає 100   000,00 грн, тобто заявник дотримався вимог частини 8 статті 129 ГПК України щодо подання відповідної заяви.
17. 06.06.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення, в якому відповідач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 85 000,00 грн. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу під час касаційного провадження в справі Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Новофарм-Біосинтез" долучило до заяви договір про надання правової допомоги від 04.11.2021 № 63, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.11.2021 № 63, акт про надання послуг від 06.06.2025.
18. Верховний Суд враховує, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
19. Частини 5- 7, 9 статті 129 ГПК України визначає випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат.
20. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
21. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені статтею 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
22. Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформульовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123- 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
23. Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №   911/2737/17).
24. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
25. Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
26. При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
27. 10.07.2025 від Комерційного товариства "SIA GENTMED" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду через систему "Електронний суд" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у яких позивач просить зменшити розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Новофарм-Біосинтез" у зв`язку із переглядом справи в суді касаційної інстанції з 85 000, 00 грн до 15 000, 00 грн.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (такий висновок викладено в пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
28. Враховуючи положення статей 86, 123, 126, 129 ГПК України, дослідивши докази, надані відповідачем на обґрунтування адвокатських витрат, беручи до уваги принципи реальності, пропорційності та розумності судових витрат, Верховний Суд дійшов висновку про те, що заявлений Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Новофарм-Біосинтез" до стягнення загальний розмір витрат на оплату послуг адвоката (85 000,00 грн) не є співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), не відповідає критеріям розумності, пропорційності, співмірності та справедливості, як наслідок, наразі наявні підстави для часткового задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з Комерційного товариства "SIA GENTMED" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" 20   000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім у суді касаційної інстанції, а в решті вимог заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно відмовити.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" про ухвалення додаткового рішення у справі №   906/387/24 задовольнити частково.
Стягнути з Комерційного товариства "SIA GENTMED" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Новофарм-Біосинтез" 20   000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
В задоволенні решти вимог зазначеної заяви відмовити.
Доручити Господарському суду Житомирської області видати відповідний наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак
Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова  
          Н. О. Багай