УХВАЛА

18 червня 2025 року 
м. Київ

Справа №  910/12633/24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Власова Ю.   Л.,
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 30 січня 2025 року (суддя - Павленко Є.В) 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 травня 2025 року
(у складі колегії суддів: головуючий суддя Ткаченко Б.   О., судді: Гаврилюк О.   М., Сулім В.   В.)
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена енергія Черкащини»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 4 017 512,52 грн заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Зелена енергія Черкащини» (далі - ТОВ «Зелена енергія Черкащини», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - ДП «Гарантований покупець», відповідач) 4   017   512,52 грн заборгованості за договором про надання послуги із забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за механізмом ринкової премії від 20 лютого 2024 року №   2027/07/24, з яких: 3 949 858,70 грн - основна заборгованість, 24 753,11 грн - три проценти річних, 42 900,71 грн - інфляційні втрати.
Після звернення позивача із позовом розмір заборгованості ДП «Гарантований покупець» зменшився до 3 949 858,70 грн внаслідок сплати відповідачем 411   554,18   грн.
2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 30 січня 2025 року у справі №   910/12633/24, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 травня 2025 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 538   304,52 грн основного боргу, 24   753,11 грн трьох процентів річних, 42   900,71 грн інфляційних втрат, 43   271,50 грн судового збору. Провадження у справі в частині стягнення з 411   554,18 грн основного боргу закрито за відсутністю предмета спору.
3. 03 червня 2025 року відповідач засобами поштового зв`язку надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначена касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 06 червня 2025 року.
4. Через технічний збій у роботі Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» автоматизований розподіл касаційних скарг з 06 до 10 червня 2025 року у Верховному Суді не здійснювався, про що складені акти від 06, 09 та 10 червня 2025 року.
5. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2025 року для розгляду касаційної скарги у справі №   910/12633/24 визначено колегію суддів у складі: Власова Ю.   Л. - головуючого, Колос І.   Б., Булгакової І.   В.
6. Перевіривши матеріали касаційної скарги ДП «Гарантований покупець», Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.
7. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з частиною другою статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
Оскаржуючи судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник повинен зазначити, яке саме процесуальне порушення, передбачене частинами першою і третьою статті 310 цього Кодексу, призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
У разі посилання на недослідження зібраних у справі доказів, скаржнику необхідно зазначити, які саме докази не було досліджено судами попередніх інстанцій. У разі якщо скаржник вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, він повинен зазначити, яке саме клопотання було відхилено судом та як це впливає на оскаржуване судове рішення. У разі посилання на встановлення судами обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, скаржник повинен вказати, який із доказів, на його думку, є недопустимим, та обґрунтувати таке твердження, а також зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення.
У касаційній сказі ДП «Гарантований покупець», посилаючись на наявність підстав для оскарження судових рішень, передбачених пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, зокрема на те, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили вимоги частини сьомої статті 11 ГПК України, тобто норми процесуального права, не навів яким чином наведене порушення унеможливило встановлення фактичних обставин, і яких саме обставин справи. Також скаржник не зазначив докази, які на його думку не дослідили суди попередніх інстанцій, або необґрунтовано відхилили клопотання про їх витребування, дослідження або огляд.
Обґрунтовуючи неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник у тексті касаційної скарги наводить в основному обставини справи без посилання на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас згідно з абзацом 1 частини другої статті 277 ГПК України неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права є підставою для касаційного оскарження судових рішень виключно у взаємозв`язку із наявністю випадків, передбачених пунктами 1 - 4 частини другої статті 287 ГПК України. 
Проте суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження чи доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які сам заявник скарги не викладав у тексті касаційної скарги, оскільки наведене свідчитиме про порушення судом принципу змагальності сторін. 
Таким чином, касаційна скарга ДП «Гарантований покупець» оформлена з порушенням вимог статті 290 ГПК України, оскільки скаржник не зазначив передбаченої (передбачених) пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України підстав (підстав) касаційного оскарження та не навів її (їх) належного обґрунтування, що відповідно до частини другої статті 292 цього Кодексу є підставою для касаційного суду застосувати положення статті 174 ГПК України і залишити скаргу без руху.
8. Також, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункти 1, 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Отже, з огляду на вимоги касаційної скарги розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду касаційної інстанції становить 108   178,75 грн (3   605   958,34 грн х 1,5% х 200 %).
Всупереч зазначеним вимогам, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Натомість скаржник у прохальній частині касаційної скарги заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору за її подання до ухвалення Верховним Судом рішення у цій справі, посилаючись на свій фінансовий стан та ситуацію, у якій він опинився у зв`язку зі збройною агресією російської федерації. 
Верховний Суд розглянув клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» Враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Зі змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №   0940/2276/18).
Щодо права застосування статті 8 Закону України «Про судовий збір» у контексті розстрочки, відстрочки та звільнення від сплати судового збору щодо юридичних осіб Велика Палата Верховного Суду висловлювалася послідовно і неодноразово.
Зазначеної правової позиції дотримуються також, зокрема, в ухвалах Верховного Суду від 17 травня 2024 року у справі №   910/11150/23, від 14 травня 2024 року у справі №   917/1125/23, від 13 травня 2024 року у справі №   908/1320/23 (908/2674/23), від 09 травня 2024 року у справі №   914/3080/20, від 04 березня 2024 року у справі №   910/3126/23, від 17 січня 2024 року у справі №   910/9725/23, від 22 листопада 2023 року у справі №   910/1265/23, від 28 вересня 2023 року у справі №   922/4067/19 та ін.
Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, таким чином, скаржник не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір».
Оскільки до касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, і у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено, касаційна скарга в цій частині також підлягає залишенню без руху.
9. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З огляду на викладене касаційна скарга ДП «Гарантований покупець» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначених вище недоліків, шляхом:
- подання доповнення до касаційної скарги з визначенням підстав касаційного оскарження з урахуванням частини третьої статті 310 ГПК (конкретний її пункт) та відповідним посиланням на конкретний пункт частини другої статті 287 ГПК України у разі, якщо суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
- надання доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 ГПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Державному підприємству «Гарантований покупець» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 30 січня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 травня 2025 року у справі №   910/12633/24.
2. Касаційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 30 січня 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 травня 2025 року у справі №   910/12633/24 залишити без руху.
3. Надати Державному підприємству «Гарантований покупець» строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через Електронний суд або поштою на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.
4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                           Ю.   Л. Власов