ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/2005/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 (головуючий суддя Пуль О. А., судді Здоровко Л. М., Крестьянінов О. О.) 
у справі № 922/2005/23
за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Пей Юроп" (SIA "Royal Pay Europe"),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - 1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - 2) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит С. О., 3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Опціон-трейд", 4) ОСОБА_1 і 5) ОСОБА_2 ,
про застосування наслідків нікчемності правочину,    
(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Савчук О. Г., відповідача - Приймачук С. І., третьої особи-1 - Кустова Т. В., третьої особи-3 - Черкасов І. Р.)
ВСТУП
1.          У цій справі перед Верховним Судом постало питання перегляду постанови апеляційного суду, ухваленої за апеляційною скаргою, поданою в порядку статті 272 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
1.1.          Вирішуючи питання правомірності повторного апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою особи, яка не була присутня під час апеляційного розгляду справи та яка вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, інтереси чи обов`язки, яке вже було предметом первісного апеляційного розгляду, Верховний Суд врахував сталу правову позицію відносно того, що суд в такому випадку зобов`язаний встановити наявність такої умови для розгляду апеляційної скарги у порядку статті 272 ГПК України як наявність відмінних доводів та аргументів, що покладені особою в основу апеляційної скарги, від тих доводів та аргументів, які розглядалися апеляційним судом під час первісного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.
1.2.          За наслідками касаційного розгляду скарги позивача, Верховний Суд погодився з його доводами відносно того, що апеляційний суд переглянув рішення суду першої інстанції за доводами, які вже були предметом розгляду в судах усіх інстанцій під час первісного розгляду справи.
1.3.          Окрім цього, додатково до зазначеного з урахуванням доводів касаційної скарги та з метою виконання вимог статті 315 ГПК України Суд також врахував необхідність встановлення наявності у особи, яка подає апеляційну скаргу в порядку статті 272 ГПК України, правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
1.4.          В цій частині Верховний Суд з посиланням на свої ж висновки у цій справі під час її попереднього касаційного розгляду і відповідну судову практику у подібних ситуаціях також не погодився з висновками апеляційного господарського суду.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Узагальнений зміст і підстави позовних вимог
2.          Акціонерне товариство "Мегабанк" (далі - АТ "Мегабанк", Банк, позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Пей Юроп" (SIA "Royal Pay Europe") (далі - ТОВ "Роял Пей Юроп", відповідач) про застосування наслідків нікчемності правочину (іпотечного договору).
2.1.          Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в результаті перевірки уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - третя особа-1, Фонд) вчинених позивачем правочинів, було встановлено, що укладений між АТ "Мегабанк" та ТОВ "Роял Пей Юроп" договір іпотеки від 01.02.2022 (посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем за реєстровим № 72) є нікчемним на підставі пунктів 5, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Хронологія спору та узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень
3.          Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.09.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023, позов задоволено повністю. Застосовано наслідки нікчемності іпотечного договору (посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. 01.02.2022 та зареєстрованого в реєстрі за № 72), а саме: 
- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63191003 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про іпотеку: 46467181) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2070820463101, а саме нежитлових приміщень підвалу № І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IІІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №     1, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху № Va, Vб, IX в літ "А-5"; загальною площею 653,6 кв.м і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 
- скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63191018 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про обтяження: 46467196) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2070820463101, а саме нежитлових приміщень підвалу № І, Іа, Іб, II, ІІа, Ill, IlІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №     1, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху № Va, Vб, IX в літ "А-5"; загальною площею 653,6 кв.м і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63191042 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про іпотеку: 46467221) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 1747188963101, а саме нежитлове приміщення 1-го поверху № V загальною площею 57,9 кв.м в літ. "А-5" і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63191031 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про обтяження: 46467221) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 1747188963101, а саме нежитлове приміщення 1-го поверху №загальною площею 57,9 кв.м в літ. "А-5" і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63190982 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про іпотеку: 46467161) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 834001663101, а саме нежитлове приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 65б, II, в літ. "А-5" загальною площею 201,5 кв.м і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63190964 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за № 72 (номер запису про обтяження: 46467144) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 834001663101, а саме нежитлове приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 65б, II, в літ. "А-5" загальною площею 201,5 кв.м нежитлове приміщення, нежитлові приміщення другого поверху № 66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, І-VIII в літ. "А-5" загальною площею 915,6 кв.м і яке знаходиться за адресою: Харківська обл., м.   Харків вул. Сумська, буд. 39;
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63190908 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за №72 (номер запису про іпотеку: 46467113) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 121840263101, а саме: нежитлові приміщення другого поверху № 66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, І-VIІI в літ. "А-5" загальною площею 915,6 кв. м і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 
-          скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером: 63190943 від 01.02.2022, яке прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. на підставі іпотечного договору, який посвідчений 01.02.2022 та зареєстрований в реєстрі за №72 (номер запису про обтяження: 46467127) щодо об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 121840263101, а саме нежитлові приміщення другого поверху № 66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, І-VIІІ в літ. "А-5" загальною площею 915,6 кв. м і яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
3.1.          За висновками судів попередніх інстанцій, внаслідок укладення іпотечного договору, АТ "Мегабанк" взяло на себе зобов`язання (іпотеку), умови якої передбачають передачу майна банку, як забезпечення виконання зобов`язань третіх осіб (ТОВ "Опціон-трейд"), що є ознакою нікчемності правочину на підставі пункт 5 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
3.2.          Також суди дійшли висновку, що вчинений між сторонами іпотечний договір укладено в інтересах пов`язаної з Банком особи (ТОВ "Опціон-трейд"), що є ознакою нікчемності правочину на підстави пункт 5 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
3.3.          Окрім цього, суди зазначили, що іпотечний договір укладений з порушенням нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ), а саме підпункту 3 пункту 1 глави 7 розділу III Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ від 28.08.2001 № 368 (далі також - Інструкція № 368).
3.4.          Суди врахували, що обтяження майна Банку з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Опціон-трейд" щодо викупу капітального інструменту у Інвестора спрямоване на створення вищої пріоритетності вимог Інвестора порівняно з вимогами вкладників та інших кредиторів Банку. З огляду на що суди дійшли висновку про нікчемність іпотечного договору на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
3.5.          При цьому, як суд першої так і суд апеляційної інстанцій дійшли висновку про обрання позивачем ефективного способу захисту, а саме такого, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
4.          Постановою Верховного Суду від 19.03.2024 касаційні скарги ТОВ "Роял Пей Юроп" і ТОВ "Опціон-трейд" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 залишено без змін.
4.1.          Суд касаційної інстанції визнав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що спірний іпотечний договір є нікчемним на підставі пунктів 5, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
4.2.          Верховний Суд, зокрема, також відхилив доводи касаційної скарги ТОВ "Роял Пей Юроп" про те, що оскільки на момент звернення з позовом до суду власником спірного нерухомого майна залишалася ОСОБА_2 належним способом захисту у цьому спорі є позов про витребування майна від добросовісного набувача такого майна (статті 330, 387, 388 Цивільного кодексу України), вказавши на те, що відповідач жодним чином не спростував висновки судів попередніх інстанцій (з урахуванням встановлених у цій справі обставин) щодо того, що (оскільки ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду відповідно до вимог законодавства) ефективним способом захисту порушеного права (а також законних інтересів та легітимних очікувань) позивача є застосування наслідків нікчемності іпотечного договору та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
5.           ОСОБА_1 (далі також - апелянт) як особа, що не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси або обов`язки, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
6.           ОСОБА_1 посилався на те, що є особою, яка не була залучена до участі у справі, однак оскаржуване рішення стосується його прав та обов`язків як іпотекодержателя нерухомого майна на момент розгляду справи в суді першої інстанції, про що учасникам і суду було відомо, проте його не було залучено до участі у справі ані за клопотанням сторін, ані за ініціативою суду. 
7.          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 поновлено ОСОБА_1 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023, відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.
8.          Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.
8.1.          Апеляційний суд вказав, що аналіз змісту та характеру заявлених позовних вимог свідчить, що позивач, звертаючись до суду з позовом за визначеного ним предмету спору, а також з урахуванням мети ліквідаційної процедури банківської установи, фактично прагне відновлення становища, яке існувало до стверджуваного порушення його прав, тобто повернути Банку нерухоме майно (спірні нежитлові приміщення), яке має бути включено до ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів.
8.2.          Суд апеляційної інстанції наголосив, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача до третьої особи - ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу (серія та номер: 64, виданого 16.02.2023, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В.), про що міститься відповідний запис про право власності у Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право 49268491). Окрім того, спірне нерухоме майно передано іпотекодавцем ОСОБА_2 в іпотеку ОСОБА_1 на підставі іпотечного договору, серія та номер: 763, виданий 01.03.2023, укладеного в забезпечення виконання договору позики від 20.02.2023 (номер запису про іпотеку 49415525).
8.3.          За таких обставин, апеляційний суд зазначив, що оскільки право власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 , то саме вона вважається володільцем спірного майна. Відповідно, позивач, який вважає себе його власником, не є його володільцем. Тому належним способом захисту позивача у цій справі є віндикаційний позов (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Цей позов опосередковується вимогою про витребування нерухомого майна від актуального володільця, тобто особи, за якою зареєстроване право власності (у даній справі - від ОСОБА_2 ).
8.4.          Суд апеляційної інстанції також наголосив, що за встановлених обставин, рішення у цій справі стосується інтересів нового власника спірного майна ( ОСОБА_2 ) та його іпотекодержателя ( ОСОБА_1 ), на захист яких виступає практика Європейського суду з прав людини у спорах щодо "мирного володіння своїм майном". 
8.5.          Наведені обставини слугували підставою для висновку суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку із обранням позивачем неналежного та неефективного способу захисту порушених прав.
Касаційна скарга
9.          Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 скасувати, рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 залишити в силі.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Узагальнені доводи касаційної скарги 
10.          Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та на неврахування висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 17.08.2022 у справі № 450/441/19, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 10.04.2019 у справі №   463/5896/14-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 12.02.2021 у справі 913/567/19, від 20.03.2023 у справі № 914/3080/20.
11.          Скаржник вказує на те, що суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 переглянув висновки судів щодо застосування положень статей 330, 387, 388 Цивільного кодексу України та пункту 2 частини 4 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у контексті належності обраного позивачем способу захисту без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.03.2024 у цій справі, та постанові від 14.05.2024 у подібній справі №   922/2050/23.
12.          Скаржник вважає, що скасувавши рішення і постанову у цій справі на підставі доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду за апеляційною скаргою іншої особи, апеляційний суд допустив порушення статті 272 ГПК України. Зазначає про застосування судом апеляційної інстанції положень статті 272 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2021 у справі №   913/567/19, від 11.07.2019 у справі №   910/4881/18. 
13.          Окрім того, скаржник посилається на неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування статей 17, 254 ГПК України, викладених у постановах від 17.05.2018 у справі № 904/5618/17, від 11.07.2018 у справі №5023/4734/12, від 21.09.2018 у справі № 909/68/18, від 18.12.2018 у справі №911/1316/17, від 27.02.2019 у справі № 903/825/18, від 09.07.2019 у справі №905/257/18, від 12.09.2019 у справі № 905/946/18, від 12.09.2019 у справі №905/947/18, від 15.05.2020 зі справи №904/897/19.
14.          Позивач зазначає, що правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з укладенням іпотечного договору між АТ "Мегабанк", ТОВ "Роял Пей Юроп" і ТОВ "Опціон-трейд". Тобто ОСОБА_1 (апелянт) не є стороною цих правовідносин, а тому встановлення факту наявності ознак нікчемності правочину, стороною якого він не являється жодним чином не стосується його прав та обов`язків. Правовідносини ОСОБА_1 ґрунтуються на іншому договорі іпотеки, який він уклав з ОСОБА_2 .
Позиція інших учасників справи
15.          ТОВ "Опціон-трейд" подало пояснення, у яких не погоджується з доводами касаційної скарги, вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Вважає, що суд апеляційної інстанції правомірно залучив до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як осіб, на чиї права та обов`язки може вплинути рішення у цій справі, а також дійшов обґрунтованого висновку стосовно обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту. Вказує на відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
16.          Фонд 25.06.2025 подав відзив на касаційну скаргу, з пропуском строку, встановленого ухвалою Верховного Суду від 30.05.2025 та без клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку в порядку частини 2 статті 119 ГПК України. У зв`язку з наведеним, а також за відсутності інших поважних підстав для продовження строку, відзив Фонду на підставі приписів частини 2 статті 118 ГПК України залишається без розгляду.
Інші заяви та клопотання
17.          ТОВ "Роял Пей Юроп" подало клопотання про закриття касаційного провадження, яке мотивоване неналежним обґрунтуванням скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
18.          АТ "Мегабанк" 29.07.2025 подало заперечення щодо клопотання про закриття провадження у справі, яке просило врахувати під час розгляду справи.
19.          Від ТОВ "Роял Пей Юроп" 29.07.2025 надійшли додаткові пояснення, які за своїм змістом по суті є відзивом на касаційну скаргу, поданими з пропуском строку, встановленого ухвалою Верховного Суду від 30.05.2025 та без клопотання про продовження строку, в зв`язку з чим відповідні додаткові пояснення на підставі приписів частини 2 статті 118 ГПК України залишаються без розгляду.
Рух касаційної скарги
20.          Відповідно до розпорядження заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.07.2025 № 32.2-01/1663 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 922/2005/23 у зв`язку із відпусткою судді Міщенка І. С.
21.          Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 вказану судову справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду попередньої інстанції
22.          Згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
23.          Предметом касаційного оскарження в цій справі є постанова суду апеляційної інстанції, ухвалення за результатом розгляду апеляційної скарги, поданої в порядку статті 272 ГПК України.
24.          Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
25.          Поряд з цим, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону - ГПК України.
26.          Так, частиною першою статті 254 ГПК України унормовано, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
27.          У процедурі оскарження судового рішення першої інстанції процесуальним законом встановлено виправдані обмеження, спрямовані на забезпечення оперативності господарського процесу, попередження виникнення правових колізій та дотримання принципу юридичної визначеності, що є одним із істотних елементів принципу верховенства права.
28.          Такі обмеження знаходять своє відтворення в положеннях ГПК України щодо прийнятності апеляційної скарги, зокрема, і у приписах статті 272 цього Кодексу - щодо порядку розгляду апеляційної скарги, яка надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.
29.          Застосування цього процесуального запобіжника задля дотримання принципу юридичної визначеності узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях неодноразово зауважував, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги (рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010, "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини" від 12.07.2001, "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії" від 19.12.1997 та інші).
30.          Відповідно до приписів частин першої, четвертої та п`ятої статті 272 ГПК України у разі, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи. Суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
31.          Відтак, вирішуючи питання про відкриття повторного апеляційного оскарження за апеляційною скаргою особи, яка не була присутня під час апеляційного розгляду справи та яка вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, інтереси чи обов`язки, яке вже було предметом первісного апеляційного розгляду, суд зобов`язаний встановити:
-          наявність у особи, яка подає апеляційну скаргу у порядку статті 272 ГПК України, правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним;
-          наявність такої умови для розгляду апеляційної скарги у порядку статті 272 ГПК України як наявність відмінних доводів та аргументів, що покладені особою в основу апеляційної скарги, від тих доводів та аргументів, які розглядалися апеляційним судом під час первісного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.
32.          Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12.02.2021 у справі №   913/567/19, на яку посилається скаржник.
33.          Належною підставою для відмови у відкриті апеляційного провадження, зокрема згідно з частиною п`ятою статті 272 ГПК України, є встановлення тотожності підстав та аргументів, викладених у первісній апеляційній скарзі, та мотивів в постанові суду апеляційної інстанції за результатами її розгляду, з тими аргументами та підставами, що їх викладено особою, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України.
34.          Тотожність висновків, викладених у первісній постанові суду апеляційної інстанції, тим мотивам, що їх викладено особою - апелянтом, яка подає апеляційну скаргу згідно зі статтею 272 ГПК України, визначається шляхом логічного співставлення відповідних аргументів та їх змістовним співпадінням (подібні правові висновки сформовані у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №910/25520/13, від 12.02.2021 у справі №913/567/19, від 11.05.2023 у справі № 908/1324/21, від 08.06.2023 у справі №   927/149/22, від 12.04.2023 у с праві № 911/3132/17).
35.          При цьому суд апеляційної інстанції, аналізуючи та співставляючи зміст відповідних аргументів, має виходити також зі змісту міжнародних зобов`язань України, зокрема, змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, серед іншого, передбачає повагу до судового рішення, що набрало законної сили, та недопущення задоволення апеляційної скарги, поданої згідно зі статтею 272 ГПК України з підстав, які за своїм матеріально-правовим навантаженням не є істотними для вирішення конкретного спору.
36.          У цій справі, яка розглядається, апеляційний суд встановив, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту порушених прав, що є самостійною підставою для відмови в позові та свідчить про відсутність підстав для надання оцінки доводам позовної заяви АТ "Мегабанк" щодо нікчемності оспорюваних правочинів.
37.          Так, апеляційний суд зазначив, що звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023, ОСОБА_1 обґрунтував її тим, що метою даного позову є введення позивача у володіння майном, що, в разі позбавлення власника володіння нерухомим майном, передбачає внесення запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Разом з тим, на момент розгляду справи, спірне майно було (і наразі залишається) зареєстрованим за ОСОБА_2 , у свою чергу, ОСОБА_1 має діюче та зареєстроване обтяження на спірне нерухоме майно (право іпотеки), а наказ Міністерства юстиції України, яким скасовані реєстраційні дії щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності, оскаржено, провадження за позовом відкрито (справа №   638/3591/23). Наведене, за доводами апелянта, свідчить про те, що заявлені вимоги про застосування наслідків нікчемності правочину у вигляді скасування записів про іпотеку не поновить порушеного права позивача. Крім того, заявник апеляційної скарги не погоджувався з висновком суду першої інстанції у частині висновків, що іпотечний договір укладений з порушенням норм пункту 5 частини 3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
38.          Ураховуючи, що доводи заявника апеляційної скарги спрямовані на захист його інтересів та прав як іпотекодержателя спірного майна, яке станом на час звернення з позовом і даною апеляційною скаргою зареєстроване за ОСОБА_2 як власницею майна, апеляційний суд вважав наведені обставини достатньою підставою для надання оцінки доводам ОСОБА_1 у вказаному контексті щодо обраного позивачем способу захисту прав та, відповідно, для здійснення повторного апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою, поданою в порядку статті 272 ГПК України.
39.          У той же час, як убачається з матеріалів справи, а також змісту постанови суду апеляційної інстанції, ухваленій при попередньому розгляді справи, звертаючись із апеляційною скаргою ТОВ "Роял Пей Юроп" посилалося, зокрема, на те, що місцевий господарський суд не враховав ту обставину, що: (1) власником спірного нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію іпотеки яких позивач просив суд визнати протиправними та скасувати, на момент звернення до суду з позовом, залишилася ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, який у судовому порядку не був визнаний недійсним; (2) рішення суду першої інстанції стосується прав та обов`язків ОСОБА_2 , як особи яка придбала спірне нерухоме майно на підставі чинного договору купівлі-продажу, втім остання не була залучена місцевим господарським судом до участі у справі; (3) оскільки позивач оспорює правову підставу, на якій майно Банку вибуло з його володіння та було зареєстроване за добросовісним набувачем, то належним способом захисту в такому випадку була б вимога про витребування майна з володіння добросовісного набувача.
40.          Доводи відповідача щодо обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту права (такого, що не поновить права неволодіючого власника) були належним чином розглянуті та відхилені як судом першої, так і судом апеляційної інстанції (пункт 3.5 цієї постанови).
41.          Апеляційний суд у своїй постанові, ухваленій під час попереднього апеляційного розгляду справи, також розглянув та відхилив посилання ТОВ "Роял Пей Юроп" на те, що на момент звернення до суду з позовом власником спірного нерухомого майна залишилася ОСОБА_2 , при цьому, не визнавши визначеного в справі відповідача неналежним.
42.          Верховний Суд у постанові, ухваленій під час попереднього розгляду справи, в свою чергу, також розглянув та відхилив доводи касаційної скарги ТОВ "Роял Пей Юроп" щодо обрання Банком неналежного та неефективного способу захисту (пункт 4.2 цієї постанови).
43.          Наведене у сукупності свідчить про те, що судами усіх інстанцій під час попереднього розгляду справи були розглянуті та відхилені посилання відповідача на те, що позивач як неволодіючий власник обрав неналежний та неефективний спосіб захисту свого права шляхом застосування наслідків нікчемності правочину замість вимоги про витребування майна.
44.          При цьому, викладеним, зокрема, в пунктах 37, 39 цієї постанови підтверджується тотожність (по суті) змісту доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 272 ГПК України, які слугували підставою для повторного апеляційного розгляду цієї справи, а також підставою для ухвалення протилежного рішення у цій справі - про відмову в задоволенні позовних вимог за наслідком обрання неналежного та неефективного способу захисту права.
45.          Таким чином, під час повторного апеляційного провадження у справі №   922/2005/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції проігноровано приписи статті 272 ГПК України з приводу того, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний встановити наявність такої умови для розгляду апеляційної скарги у порядку статті 272 ГПК України як наявність відмінних доводів та аргументів, що покладені особою в основу апеляційної скарги, від тих доводів та аргументів, які розглядалися апеляційним судом під час первісного апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи.
46.          У той же час, повторний перегляд судового рішення місцевого господарського суду з мотивів, які вже були предметом розгляду під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи, суперечить принципу юридичної визначеності як складової верховенства права.
47.          Зазначене вище у цьому розділі є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови і залишення в силі скасованих нею судових рішень. Разом з тим, додатково до зазначеного з урахуванням доводів касаційної скарги (зокрема, пункт 18 цієї постанови) та з метою виконання вимог статті 315 ГПК України Суд також вважає за можливе   /   необхідне зазначити таке.
48.          Так, Верховний Суд у постанові, ухваленій під час попереднього розгляду справи, розглянув доводи касаційної скарги ТОВ "Роял Пей Юроп" про те, що власником нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію іпотеки якого позивач просив суд визнати протиправними і скасувати, є ОСОБА_2 , звернувши увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 07.04.2020 у справі № 504/2457/15-ц та постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 про те, що саме по собі набуття особою, яка не брала участі у справі, права власності на майно, щодо якого виник спір, не обов`язково свідчить про те, що судовим рішенням вирішено питання щодо її прав, свобод, інтересів та обов`язків, а також вказавши на те, що в цій справі судове рішення про задоволення позову стосується особи, яка вказана в судовому рішенні як відповідач, і не визначає прав чи обов`язків інших осіб.
49.          Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у наведених вище постановах, а також постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі (пункт 13 цієї постанови), у разі подання апеляційної скарги не учасником справи, який не був присутній під час апеляційного розгляду справи, а особою, яка взагалі не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції перш за все має з`ясувати, чи вирішував суд першої інстанції питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановлення факту вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення та оцінки доводів особи, яка подала скаргу, оскільки в інакшому випадку (якщо буде встановлено, що питання про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника у справі судом першої інстанції не вирішувалися) апеляційний господарський суд закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, незалежно від того, чи розглядалися відповідні доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.
50.          Як уже було наголошено вище, апеляційний суд в оскаржуваній постанові зазначив, що обставини того, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 спрямовані на захист його інтересів та прав як іпотекодержателя спірного майна, яке станом на час звернення з позовом і апеляційною скаргою зареєстроване за ОСОБА_5 , є достатніми для апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою цієї особи.
51.          У постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №   62/112, від 18.05.2022 у справі № 908/2326/20 у контексті наявності підстав для закриття апеляційного провадження з урахуванням положень статей 17, 254, 264 ГПК України за апеляційною скаргою іпотекодержателя наведено висновок про те, що правовий механізм захисту прав іпотекодержателя визначений нормами Закону України "Про іпотеку".
52.          Ураховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 19.03.2024 у цій справі та у постанові від 14.05.2024 у справі №   № 922/2050/23 у контексті відхилення доводів про ухвалення рішення про право та або обов`язки ОСОБА_2 як власника майна, а також правову позицію, наведену в постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 62/112, від 18.05.2022 у справі № 908/2326/20 щодо механізму захисту прав іпотекодержателя, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для повторного апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи про чиї права, інтереси та (або) обов`язки ухвалене рішення суду першої інстанції.
53.          Суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 17, 254 ГПК України не навів жодного висновку про те, яким чином мотивувальна чи резолютивна частини рішення місцевого господарського суду впливають на права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 як іпотекодержателя спірного нерухомого майна в розумінні положень Закону України "Про іпотеку".
54.          Наведене в сукупності дає підстави для висновку про помилковість висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження в порядку статті 272 ГПК України (пункт 45 цієї постанови), а також про формальний підхід при визначенні чи вирішено судом питання про право, інтерес, обов`язок заявника апеляційної скарги (пункт 53 цієї постанови). 
55.          Таким чином, посилання та доводи скаржника знайшли своє підтвердження, в якості підстав скасування постанови суду апеляційної інстанції, під час касаційного провадження, оскільки суд другої інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови допустив порушення статей 17, 254, 264, 272 ГПК України а також не врахував висновки Верховного Суду, про які йдеться у пунктах 32, 34, 47, 52 цієї постанови.
56.          Доводи ТОВ "Опціон-трейд", викладені у поясненнях, наведеного вище не спростовують.
57.          З огляду на викладене вище, а також ураховуючи універсальний характер висновків Верховного Суду щодо питання застосування статей 17, 254, 272 ГПК України, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, клопотання ТОВ "Роял Пей Юроп" про закриття касаційного провадження задоволенню не підлягає, а доводи заперечень АТ "Мегабанк" ураховуються в тій мірі, в якій вони узгоджуються з наведеним вище.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
58.          Відповідно до статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
59.          Враховуючи викладене, касаційна скарга АТ "Мегабанк" підлягає задоволенню, постанова Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 підлягає скасуванню, а рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 у цій справі слід залишити в силі.
60.          Верховний Суд також окремо зазначає, що наведене у цій постанові правозастосування, зокрема, в частині повноважень суду касаційної інстанції, підстав прийняття відповідного рішення і процесуального результату розгляду такої касаційної скарги, повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними (в аналогічній ситуації) в постанові від 12.04.2023 у справі №    911/3132/17 (колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них).
Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Мегабанк" задовольнити.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 922/2005/23 скасувати.
3. Рішення Господарського суду Харківської області від 18.09.2023 і постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2023 у справі № 922/2005/23 залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          О. В. Случ 

Судді                                                                                                    Н. О. Волковицька

                                                                                                    С. К. Могил