ОКРЕМА ДУМКА

09 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/1875/16(914/345/24) 

1.          В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/1875/16 про банкрутство ТОВ фірми «Гетьман», яку було порушено згідно з ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 за статтею 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

2.          Статтею 95 вказаного Закону (в редакції на дату порушення провадження у справі про банкрутство боржника) було, серед іншого, передбачено, що якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов`язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Вирішення питання щодо визнання боржника банкрутом здійснюється в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі в загальному порядку, визначеному цим Законом.

3.          Постановою Господарського суду Львівської області від 28.07.2016 боржника було визнано банкрутом, ліквідатором було призначено голову ліквідаційної комісії.

4.          17.10.2024 рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/1875/16(914/345/24) задоволено позов ТОВ фірми «Гетьман» до ОСОБА_1 про витребування нерухомого майна. Витребувано у ОСОБА_1 на користь товариства спірне нерухоме майно.

5.          22.04.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Львівської області від 17.10.2024 залишено без змін.

6.          У даному випадку судами було встановлено, що спірне майно вибуло з володіння боржника поза його волею в результаті реалізації ліквідатором боржника спірного майна на аукціоні, проведеному 01.12.2017, визнаного у подальшому недійсним; відповідач набув право власності на спірне майно 07.12.2017 оплатно від переможця аукціону згідно з  договором купівлі-продажу; відповідач є добросовісним володільцем спірного майна; витребування спірного майна до ліквідаційної маси є в даному випадку законним, пропорційним та збалансованим втручанням у право власності відповідача, оскільки позивач поза його волею був позбавлений права володіння на спірне майно. Легітимна мета при цьому вбачається у необхідності забезпечити судовий нагляд у процедурах банкрутства та нагляд за дотриманням інтересів кредиторів щодо збереження об`єктів ліквідаційної маси, а також інтересів боржника щодо задоволення грошових вимог кредиторів.

7.          09.07.2025 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду прийняті судові рішення було залишено без змін.

8.          При цьому суд касаційної інстанції  погодився з мотивами та висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

9.          Вважаю за необхідне викласти у даному випадку окрему думку, яка зводиться до наступного.

10.          Згідно з усталеною судовою практикою питання добросовісності відповідача у справах про витребування майна є одним з наріжних каменів кваліфікації спірних відносин (серед іншого, дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19). Більше того, встановлення статусу відповідача як недобросовісного володільця поряд із законністю втручання виключає необхідність встановлення інших критеріїв втручання у його право володіння майном, таких як пропорційність та легітимна мета (серед іншого, дивись постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №923/196/20). 

11.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №  233/4365/18 (п.46) зазначено, що вирішуючи питання про можливість витребування від відповідача майна, зокрема про наявність або відсутність підстав для застосування статті 388 ЦК України, слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду щодо необхідності оцінювати добросовісність поведінки насамперед зареєстрованого володільця нерухомого майна (див., зокрема, постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (пункт 51), від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 38-39, 57), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (пункти 46.1-46.2), а також висновок про те, що не може вважатися добросовісною особа, яка знала чи могла знати про порушення порядку реалізації майна або знала чи могла знати про набуття нею майна всупереч закону (див., зокрема, постанови від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 61), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 211), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 55), від 21 вересня 2022 року у справі №  908/976/19 (пункт 5.66)).

12.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2024 у справі №  204/8017/17 також вказала: "Водночас скаржниця як добросовісний набувач не звільняється від негативних наслідків, які можуть виникнути при виборі недобросовісного контрагента. Окрім інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, добросовісний набувач оцінює й інші обставини, які можуть свідчити про сумнівний характер вчинюваного правочину, такі як занижена ціна договору (про що зазначала позивачка), факт неодноразового протягом короткого проміжку часу перепродажу майна, поведінка продавця тощо" (п. 205).
13.          Згідно зі статтею 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

14.          Зазначена норма покладає на відповідача обов`язок довести суду свою добросовісність, оскільки згідно зі статтею 330 ЦК України добросовісність є умовою, що за певних обставин унеможливлює витребування майна у відповідача.

15.          У світлі нинішньої справи хронологічно першою спірною обставиною, що ставить під сумнів добросовісність відповідача та його можливу обізнаність про порушення, допущені при проведенні аукціону, є факт того, що він набув право власності на витребуване майно (07.12.2017) від переможця аукціону лише через 6 днів після проведення аукціону (01.12.2017). Подібні дії можуть свідчити про намір створити ознаки добросовісності набувача майна-відповідача, що вимагало б обов`язкового дослідження цього питання.

16.          Зазначена обставина потребує перевірки у силу прямої вказівки закону (статті 330 ЦК України) та наведеної вище судової практики Великої Палати Верховного Суду, тож рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягали скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Суддя                                                                                           В. Пєсков