УХВАЛА
01 липня 2025 року 
м. Київ
cправа №  913/266/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. – головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я.
за участю секретаря судового засідання – Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
скаржника – Лантух Є.С., Щербань Л.А.
ПАТ "Українська інноваційна компанія" – адвокат Богушко О.В., адвокат Тиліпський Д.В.
Фонду гарантування вкладів фізичних осіб – Шевченко Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Білоуса В.В. 
за касаційною скаргою Національного банку України
на ухвалу Східного апеляційного господарського суду 
від 22.05.2025
у складі колегії суддів: Россолова В.В. (головуючого), Слободіна М.М.,  Хачатрян В.С.
у справі № 913/266/20
за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮС-Металл" 
до боржника Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" 
про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 11.06.2025 у складі колегії суддів Білоуса В.В. – головуючого, Васьковського О.В., Погребняка В.Я., зокрема, відкрито касаційне провадження у справі № 913/266/20 за касаційною скаргою Національного банку України від 02.06.2025 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2025, призначено розгляд касаційної скарги на 01.07.2025 о    09:30 год.

Від Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до суду надійшла заява про відвід судді Білоуса В.В. 

Вказану заяву мотивовано тим, що справа № 913/266/20 перебувала на розгляді Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі суду, до якого входив, зокрема суддя Білоус В.В. Не погодившись з постановою Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.10.2024 у справі № 913/266/20, суддею Білоусом В.В. було ухвалено окрему думку від 16.10.2024, відповідно до якої вказали, що Суд мав скасувати оскаржувані ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 у справі № 913/266/20 і ухвалити нове рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ПАТ "Українська інноваційна компанія". Також, упродовж 2025 суддя Білоус В.В. щонайменше три рази заявляв самовідвід від розгляду ряду касаційних скарг учасників справи, отже, суддя, що входить до колегії під час розгляду справи № 913/266/20 неодноразово приймав рішення про самовідвід. Зважаючи на наявну, на думку заявника, сформовану позицію у судді Білоуса В.В. щодо ухвали Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 року у справі № 913/266/20 неможливо зазначати про неупереджений розгляд касаційної скарги Національного банку України. Відтак, на думку заявника, наявні підстави сумніватися в неупередженості судді Білоуса В.В. та його об`єктивності. У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23 зазначено, що довіра суспільства до судової системи, а також до авторитету судової системи в питаннях моралі, чесності та непідкупності судових органів посідає першочергове місце в сучасному демократичному суспільстві.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб подано заперечення на вказану заяву про відвід, в якій останній просить повернути без розгляду заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Білоуса В.В.

Представники Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" в судовому засіданні 01.07.2025 підтримали вказану заяву з підстав викладених у ній.

Представники Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Дослідивши вказані доводи заяви про відвід, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

В силу положень частин другої та третьої статті 38 Господарського процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Стаття 6 Конвенції вимагає, що суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. 

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті поданої заяви про відвід, зокрема, доводів заявника щодо ухвалення суддею Булоусом В. В. окремої думки від 16.10.2024 у справі № 913/266/20, суд звертає увагу на приписи частини четвертої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Також, помилковими є аргументи заявника щодо того, що суддя Білоус В. В. під час розгляду справи № 913/266/20 неодноразово приймав рішення про самовідвід, оскільки такі заяви про самовідвід були подані у справах № 913/266/20(908/387/19), № 913/266/20(913/119/21), № 913/266/20(913/111/21), які є справами позовного провадження, що розглядаються в порядку передбаченому статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а не справами про банкрутство.

Тому, Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи заявника, якими він обґрунтовує наявність підстав для відводу колегії суддів, фактично зводяться до незгоди із судовим рішенням та не містять обставин, які визначені чинним процесуальним законодавством як підстави для відводу судді, чи викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відтак, сама по собі незгода учасника справи із рішенням судді, не свідчить про упередженість цього судді та не є підставою для його відводу відповідно до наведених норм Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, наявність висловленої позиції в окремій думці у справі № 913/266/20 від 16.10.2024 є обставиною, яка може викликати сумнів як в учасників справи так і в стороннього спостерігача щодо об`єктивності судді Білоуса В.В. при розгляді касаційної скарги Національного банку України на постанову ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 у справі  № 913/266/20.

Відповідно до пункту 5 частини першої  статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до положень частин першої, другої  статті 39 Господарського процесуального кодексу України  питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи наведені обставини та з метою уникнення можливості виникнення сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Білоуса В. В., колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення вказаної заяви відвід у розгляді зазначеної справи.

Керуючись статтями 32, 35, 36, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, – 

У Х В А Л И В:

1. Задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" про відвід судді Білоуса В. В. від розгляду касаційної скарги Національного банку України від 02.06.2025 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 у справі  № 913/266/20, з підстав викладених у цій ухвалі.

2. Справу № 913/266/20 за касаційною скаргою Національного банку України від 02.06.2025 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 передати для повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                 В. В. Білоус

Судді                                                                                             О. В. Васьковський

                                                                                               В. Я. Погребняк