ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року 
м. Київ

cправа №  903/871/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Колос І.Б. і Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

представників учасників справи:
позивача -  сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" - адвоката Тертичного Ю.В., ордер АС № 1130562 від 02.04.2025,
відповідача - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" - адвоката Корнілова Л.О., ордер АА № 1572695 від 29.04.2025

розглянув касаційну скаргу сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" (далі - Підприємство)
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025
(головуючий - суддя Петухов М.Г., судді: Мельник О.В. та Олексюк Г.Є.)
у справі № 903/871/24
за позовом Підприємства
до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" (далі - Страхова компанія)
про стягнення 4 769 040 грн.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2025, у зв`язку з відпусткою судді Ємця А.А., визначено колегію суддів у складі Булгакова І.В. (головуючий), Колос І.Б. і Малашенкова Т.М.
Короткий зміст позовних вимог

Підприємство  звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Страхової компанії про стягнення 4 769 040 грн. страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що позивач внаслідок виникнення страхового випадку (пожежі) комбайна, який належить останньому на праві власності звернувся до відповідача з заявою про сплату страхового відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 28.11.2022 №3111/203/001478 (далі - Договір),  однак відповідач страхового відшкодування не здійснив з посиланням на невиконання позивачем умов Договору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 (суддя Дем`як В.М.): позов задоволено; стягнуто зі Страхової компанії на користь Підприємства страхове відшкодування у розмірі 4 769 040 грн. та 57 228, 48 грн. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Рішення мотивовано тим, що внаслідок страхового випадку (пожежі) транспортного засобу позивачу завдано майнової шкоди, доведено наявність страхового випадку та підстави для виплати страхової суми. 

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025: апеляційну скаргу Страхової компанії  задоволено; рішення Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 скасовано і ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено; стягнуто з Підприємства на користь Страхової компанії 107 303,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 

Постанова мотивована правомірністю відмови Страховою компанією у виплаті страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі Підприємство просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025, а рішення  Господарського суду Волинської області від 18.12.2024 залишити в силі. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної  інстанції норм  статей 213, 629, 991 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновків щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17, від 03.04.2019 у справі № 463/3605/16-ц, від 14.08.2024 у справі № 344/4897/21, від 13.11.2018 у справі № 910/922/18. 

Доводи іншого учасника справи

Страхова компанія у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість та про законність оскаржуваного судового рішення, і просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Судами попередніх інстанцій встановлено таке.

Страховою компанією (страховик), Підприємством (страхувальник) та акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (вигодонабувач) укладено Договір предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом та всіма видами транспортних засобів (далі - ТЗ) спеціального призначення, а саме комбайном JOHN DEERE S680 із реєстраційним номером НОМЕР_1 , за умовам якого: 
- страховим випадком за Договором є факт понесення збитків страхувальником (вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого ТЗ, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії Договору. Страховими ризиками за цим Договором є події, зазначені в додатку №1 по кожному конкретному ТЗ як застраховані, де: А.3. вибух, пожежа вибух, пожежа (у т.ч.самозаймання, зумовлена замиканням електропроводки, попаданням блискавки), пошкодження димом (не пов`язані з протиправними діями третіх осіб). При цьому під пожежею розуміється виникнення вогню, внаслідок зовнішнього впливу; під вибухом розуміється викид великої кількості енергії, що викликаний сильною дією газів чи парів (за винятком вибухів робочого процесу двигуна внутрішнього згорання; пункти 2.1, 2.2);
- не визнаються страховими випадками і відповідно не підлягають страховому відшкодуванню збитки у разі вчинення страхувальником, його представником, водієм, особою допущеною до керування ТЗ або іншими транспортними засобами за їх вказівкою перелічених нижче дій: керування ТЗ при відсутності (вилученні) посвідчення (дозволу) на право управління ТЗ відповідної категорії та/або при відсутності законних підстав для керування цим ТЗ (пункт 3.1.3); 
- страхувальник зобов`язаний у разі настання страхового випадку надати можливість уповноваженим представникам страховика та інших компетентних органів провести огляд та необхідні експертизи ТЗ для визначення обставин та наслідків страхового випадку (пункт 6.2.13);
- страховик має право самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку, в тому числі запитувати та отримувати інформацію від медичних установ, де проводилось лікування страхувальника або інших осіб допущених до керування ТЗ (пункт 6.3.2); 
- у разі настання подій, що мають ознаки страхового випадку із ТЗ страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, необхідні для доказу факту настання страхового випадку та визначення розміру збитку, а також всю відому інформацію стосовно події, яка має ознаки страхового випадку; вжити всіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку (пункт 7.1.10);
- страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування протягом 12 календарних днів з дня отримання останнього необхідного документу, що підтверджує настання страхового випадку та розмір збитків, та складає страховий акт. Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 12 календарних днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Страховик здійснює страхове відшкодування в розмірі прямого збитку, але не більше страхової суми, вказаної в Договорі, з вирахуванням франшизи, зазначеної в додатку №1 до Договору. Страхова сума встановлюється в межах дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору. Якщо ТЗ був застрахований на страхову суму, що є нижчою, ніж дійсна вартість ТЗ на момент укладення договору, відповідальність страховика по відшкодуванню збитку зменшується пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору (пункти 9.4., 9.5., 9.6., 9.6.1); 
- підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є невиконання страхувальником будь-яких обов`язків за Договором без поважних на це причин (пункт 11.1.6);
- підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є створення страховику перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків (пункт 11.7.11). 

Згідно додатку №1 до Договору страхова сума становить 4 769 040 грн. 

Договір та додатки №1, №2 підписані уповноваженими особами та скріплено печатками, у встановленому порядку не оспорені, не розірвані та не визнані недійсними, а отже є дійсними, укладеними належним чином та є обов`язковими для виконання сторонами.

Судами встановлено, що 21.10.2023 виникла пожежа застрахованого у відповідача комбайна Jone Deere S680, д.н. НОМЕР_1 за адресою: Луцький р-н., Городищенська сільська рада, за межами населеного пункту села Бережанка.

Позивач зазначає, що водієм комбайна у момент виникнення пожежі була фізична особа ОСОБА_1. у якого наявний сертифікат виданий Волинською Фондовою Компанією від 11.08.2023, про те що він пройшов курс навчання по зернозбиральному комбайну та є допущеним до його експлуатації.

Обставини виникнення пожежі підтверджуються матеріалами справи, зокрема, довідкою Луцького районного управління ДСНС України від 25.10.2023 де зазначено, що відповідно до Звіту про причину виникнення пожежі від 23.10.2023, ймовірною причиною пожежі є несправність електричної системи, а саме: коротке замикання електропроводки поблизу розташування відсіку двигуна.

Згідно з довідкою Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 31.10.2023 версію виникнення пожежі комбайна John Deere S680, д.н. НОМЕР_1 , яка сталася 21.10.2023 за межами населеного пункту с. Бережанка є несправність електричної системи комбайна слід прийняти як ймовірну.

Факт виникнення пожежі підтверджується також висновком судового експерта Лиценка Михайла Володимировича за результатами проведення експертного пожежно-технічного дослідження від 28.02.2024 №367/02.24 відповідно до якого встановлено, що причиною виникнення пожежі, що трапилася 21.10.2023 в комбайні зернозбиральному John Deere S680 р.н. НОМЕР_1 за адресою: Волинська область, Горохівський р-н, с. Бережанка, вул. Широка 2а, є займання ізоляції плюсових проводів, що були підключені до стартера двигуна внутрішнього згорання, безпосередньо на поверхні ізоляції зазначених проводів, в передній частині моторного відсіку, у місці наявного контакту клем, де був значний перехідний опір, який створював умови для виділення тепла, достатньої потужності для запалення вказаної ізоляції.

Позивач на адресу відповідача направив заяву у якій просив сплатити страхове відшкодування згідно з Договором, однак у відповіді на дану заяву відповідач повідомив, що Підприємством невиконано обов`язку за Договором без поважних на це причин.

Щодо доводів відповідача, що тракторист-машиніст ОСОБА_1. не мав права керування/експлуатації застрахованого транспортного засобу, оскільки в його посвідченні не було відкрито відповідну категорію В1, а відтак дані обставини вплинули на настання події та її наслідків, суд першої інстанції зазначив таке.

У водія комбайна ОСОБА_1. наявний сертифікат від 11.08.2023 виданий Волинською Фондовою Компанією про те, що останній пройшов курс навчання по зернозбиральному комбайну та є допущеним до його експлуатації. Крім того, умовами Договору сторони не визначили, які саме документи є належними для підтвердження факта права керування зернозбиральним комбайном.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо притягнення особи водія, який керував наземним транспортом у момент виникнення пожежі до адміністративної або іншого виду відповідальності, яка підтверджувала б наявність підстав щодо відсутності права в останнього керувати застрахованим транспортним засобом або бути допущеним до його експлуатації.

Разом з тим, зазначений сертифікат виданий юридичною особою, що має право на проведення навчання та в сукупності із посвідченням тракториста - машиніста серія ЕА№021925 є належними доказами, що підтверджують наявність у водія законних підстав для експлуатації застрахованого наземного транспорту.

Суд першої інстанції не вбачив причинно-наслідкового зв`язку між настанням страхової події (пожежі) та належної кваліфікації особи (водія), що керувала комбайном у момент виникнення пожежі, оскільки остання виникла виключно у зв`язку з несправністю електричної системи комбайна.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач реалізував право передбачене пунктом 6.3.2 Договору щодо самостійного з`ясовування причин, обставин страхового випадку та долучив до відзиву на позовну заяву зокрема, висновок судового експерта Лиценка Михайла Володимировича за результатами проведення експертного пожежно-технічного дослідження від 28.02.2024 №367/02.24 та висновок судового експерта Петрушанко В.Ф. від 13.02.2024 №22 по дослідженню з визначення ринкової вартості комбайну.

Дані докази, підтверджують факт настання страхового випадку (пожежі) та наявність правових підстав для страхового відшкодування коштів внаслідок страхового випадку (пожежі) комбайна JOHN DEERE S680.

Суд першої інстанції перевіривши розрахунок страхового відшкодування, беручи до уваги висновок судового експерта Петрушанко В.Ф. від 13.02.2024 №22 по дослідженню з визначення ринкової вартості комбайну, погодився з доводами позивача щодо стягнення з відповідача розміру суми страхового відшкодування, що і становить ціну позову у розмірі 4 769 040 грн.

Крім того, суди попередніх інстанцій зазначили, що  матеріалами справи не підтверджено, що АТ "Державний експортно-імпортний банк України", як вигодонабувач, вчиняло дії щодо отримання страхового відшкодування.

Вигодонабувачем за Договором АТ "Державний експортно-імпортний банк України" було визначене у зв`язку із перебуванням майна, що страхувалося в заставі. Однак, у зв`язку із знищенням внаслідок пожежі, комбайн зернозбиральний JOHN DEERE S680 був виведений з-під застави АТ "Державний експортно-імпортний банк України", шляхом підписання договору про внесення змін від 03.07.2024 № 22-30ZZ0021-0003 до договору застави від 28.11.2022                   №22-30ZZ0021. Тому належним позивачем у цій справі є саме Підприємство.  

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з такого.

Умовами договору страхування можуть передбачатися також інші підстави, ніж ті, що визначені у статті 991 ЦК України, статті 104 Закону України "Про страхування" (у редакції чинній на момент відмови у здійсненні страхового відшкодування) для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству.

Суд апеляційної інстанції врахувавши, що перебування комбайну в момент виникнення пожежі під керуванням працівника позивача, який не мав права керувати комбайном, так як не отримував на той момент посвідчення тракториста-машиніста із відміткою про дозвіл кермувати машинами категорії В1, то відповідно до пункту 3.1.3 Договору пожежа, унаслідок якої було знищено комбайн не визнається страховим випадком і збитки завдані позивачу не підлягають страховому відшкодуванню.

Відповідно до підпункту 11.1.6 пункту 11.1 Договору підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування є невиконання страхувальником будь-яких обов`язків за Договором без поважних на це причин.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, відповідач правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Підставою подання касаційної скарги стала незгода Підприємства з відмовою у стягненні з Страхової  компанії суми страхового відшкодування.

Касаційне провадження за касаційною скаргою в цій частині у справі відкрито на підставі пункту 1 частини другої  статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Згідно зі статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Пунктом 59 частини першої статті 1 Закону України "Про страхування"  визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. 

Відповідно до пункту 50 частини першої статті 1 Закону України "Про страхування"  страхова виплата (страхове відшкодування) - це грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства. 

Згідно зі статтею 102 Закону України "Про страхування":
- договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України (частина перша);
- обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування (частина друга);
- у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим. Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта; (частина третя);
- у разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства (частина четверта).

Відповідно до частини другої статті 104 Закону України "Про страхування" підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат є:
1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, вчинених у стані крайньої необхідності або необхідної оборони, або випадків, визначених законом чи міжнародними звичаями;
2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвело до настання страхового випадку;
3) подання страхувальником неправдивих відомостей про об`єкт страхування, обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, або про факт настання страхового випадку;
4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх заподіяла. Якщо збиток відшкодований частково, страхова виплата здійснюється з вирахуванням суми, отриманої від зазначеної особи як відшкодування збитків;
5) несвоєчасне повідомлення страхувальником (особою, визначеною у договорі страхування або законодавством) про настання страхового випадку без поважних причин або невиконання інших обов`язків, визначених договором страхування або законодавством, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт, причини та обставини настання страхового випадку або розмір заподіяної шкоди (збитків);
6) наявність обставин, які є винятками із страхових випадків та обмеженнями страхування, передбаченими договором страхування;
7) наявність інших підстав, встановлених законодавством, у тому числі для договорів страхування, обов`язковість укладення яких визначена законом.

Умовами договору страхування можуть передбачатися також інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить законодавству (частина третя статті 104 Закону України "Про страхування"). 

У цій справі позивач звернувся до відповідача з заявою у якій просив сплатити страхове відшкодування згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту. Разом з тим, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування посилаючись на порушення позивачем умов Договору.

У справі № 355/385/17 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) розглядався спір за позовом фізичної особи до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення страхового відшкодування та компенсації моральної шкоди.

У справі № 463/360516-ц (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) розглядався спір за позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" про стягнення страхового відшкодування.

Справа № 344/4897/21 (на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) розглядалася за позовом фізичної особи до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"  про стягнення страхового відшкодування, матеріальних збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та моральної шкоди.

У справі № 910/922/18 (постанова від 13.11.2018; на яку посилається скаржник у касаційній скарзі) розглядався спір за позовом приватного підприємства "ТЛК Європа" до приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення 1 633 160 грн. страхового відшкодування. Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором добровільного страхування відповідальності експедитора від 05.02.2014 щодо виплати позивачеві страхового відшкодування при настанні страхової події.

Верховний Суд виходить з того, що вказані справи (№№355/385/17, 463/3605/16-ц, 344/4897/21, 910/922/18) і ця справа  № 903/871/24 є схожими в частині, що стосується предмета позову (стягнення страхового відшкодування), за однаковим нормативно-правовим регулюванням. 

Так, у справі № 910/922/18 Верховний Суд скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, виходив з того, що  виходячи зі змісту законодавства, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. Водночас слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником.

Суд апеляційної інстанції у цій справі, відмовив у позові лише з підстав того, що комбайн в момент виникнення пожежі перебував під керуванням працівника позивача ОСОБА_1 , який (на думку відповідача), не мав права керувати комбайном, та посилався на пункт 3.1.3 Договору, внаслідок чого збитки завдані позивачу визнав такими, що не підлягають страховому відшкодуванню.

Верховний Суд зазначає, що у розгляді заявленого позову до обов`язку суду входить перевірка обставин наявності права на отримання страхового відшкодування саме позивачем.

Однак, суд апеляційної інстанції не врахував обставини того, що при настанні страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а порушення умов договору є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише в тому випадку, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Крім того, судом апеляційної інстанції достеменно не з`ясовано, що за умовами Договору визначалося страховою подією і як така подія співвідноситься з умовами пункту 3.1.3 Договору, який, серед іншого, містить дію (не подію), якою спричинені збитки, та умовами здійснення страхової виплати, а саме причинно-наслідкового зв`язку між настанням страхової події (пожежі) та належного доведення кваліфікації дій особи (водія), що керував комбайном у момент виникнення пожежі, що безпосередньо спричинили збитки, враховуючи те, що факт виникнення пожежі у даній справі підтверджується долученими до матеріалів справи висновками експертиз де встановлено, що причиною виникнення пожежі, що трапилася 21.10.2023 в комбайні зернозбиральному John Deere S680 р.н. за адресою: Волинська область, Горохівський р-н, с. Бережанка, вул. Широка 2а, є займання ізоляції плюсових проводів, що були підключені до стартера двигуна внутрішнього згорання, безпосередньо на поверхні ізоляції зазначених проводів, в передній частині моторного відсіку, у місці наявного контакту клем, де був значний перехідний опір, який створював умови для виділення тепла, достатньої потужності для запалення вказаної ізоляції. 

Пунктом 3.1.3 Договору виділені дві окремі дії у разі вчинення яких страхувальником, його представником, особою, допущеної до керування ТЗ, не визнаються страховими випадками події, а саме: 1) керування ТЗ при відсутності (вилученні) посвідчення (дозволу) на право управління ТЗ відповідної категорії, 2) відсутності законних підстав для керування цим ТЗ.

Судом апеляційної інстанції при розгляді цієї справи не з`ясовано належним чином, чи наявне у матеріалах справи рішення Страхової компанії про відмову у здійсненні страхової виплати і невиконання саме якого обов`язку за Договором без поважних причин стало підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування Підприємству. 

До предмету доказування в контексті спірних правовідносин та встановлених умов Договору входять обставини наявності причинно-наслідкового зв`язку між подією (страховим випадком) та дією, яка не відповідала умовам Договору.

Таким чином, суд апеляційної інстанції у цій справі при скасуванні рішення Господарського суду Волинської області обмежився лише посиланням на відсутність підстав для виплати спірної суми страхового відшкодування, достеменно не з`ясувавши дійсних правовідносин сторін, співвідношення пунктів Договору що є страховим випадком та належної кваліфікації особи (водія), не дослідивши обставин і підстав, з якими умови спірного договору та закону у цьому випадку пов`язують здійснення страхового відшкодування, виходячи із предмета та підстав заявленого позову, наявності чи відсутності створення страховикові перешкод у визначенні обставин і характеру настання страхового випадку, а також яким чином це вплинуло або навпаки не вплинуло на обов`язок відповідача сплатити страхове відшкодування. 

З огляду на зазначене підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, на яку посилався скаржник, знайшла підтвердження.

Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу спростовуються наведеним у даній постанові.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

Отже, касаційна скарга Підприємства підлягає задоволенню частково; постанова Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, встановити обставини і дослідити докази, зазначені в цій постанові, надати їм і доводам сторін належну правову оцінку і вирішити спір відповідно до закону.

За результатами нового розгляду справи має бути вирішено й питання стосовно розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями  300, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу сільськогосподарського приватного підприємства "Несвіч" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025  у справі   № 903/871/24 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   І. Булгакова

Суддя                                                                                                   І. Колос

Суддя                                                                                                                    Т. Малашенкова