ОКРЕМА ДУМКА

16 липня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/10776/24 

1.          Верховний Суд постановою від 16.07.2025 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково; стягнув з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Екобуд" (далі - ОК "ЖБК "Екобуд") на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11 000,00 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.
2.          У цій справі ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОК "ЖБК "Екобуд", в якому просила суд зобов`язати відповідача надати позивачці для ознайомлення та виготовлення копій з документів та відомостей про діяльність ОК "ЖБК "Екобуд".
3.          Господарський суд міста Києва рішенням від 14.01.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025, позов задовольнив.
4.          Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 29.04.2025 стягнув з ОК "ЖБК "Екобуд" на користь ОСОБА_1 6 500, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
5.          Верховний Суд постановою від 02.07.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 залишив без змін.
6. 05.07.2025 ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №910/10776/24, в якій просила стягнути з ОК "ЖБК "Екобуд" на свою користь 19 000,00 грн витрат на сплату правничої допомоги, понесених у суді касаційної інстанції. До заяви ОСОБА_1 надала докази понесення витрат на правничу допомогу.
7.          Верховний Суд постановою від 16.07.2025 заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково; стягнув з ОК "ЖБК "Екобуд" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11 000,00 грн, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, виходячи з таких мотивів:
-          з наданих доказів вбачається, що АО "Право Студія" надало правничу допомогу ОСОБА_1 на суму 19 000,00 грн;
-          враховуючи нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, керуючись критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в суді касаційної інстанції, колегія суддів касаційної інстанції, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 19 000,00 грн не відповідає критеріям розумності їхнього розміру, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та не є співрозмірними зі складністю справи (вирішення процесуальних питань обґрунтованості розподілу судових витрат) та виконаними адвокатом обсягом робіт (наданими послугами);
-          як під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій, так і у Верховному Суді представництво інтересів позивача здійснювалося одним і тим самим адвокатським об`єднанням, правова позиція сторін є сталою та не змінювалася; це дає підстави стверджувати, що необхідна підготовка до розгляду справи у касаційному провадженні у зв`язку з переглядом рішень судів попередніх інстанцій не потребувала значних знань та зусиль представника;
-          такі складові надання професійної правової допомоги, визначені адвокатським об`єднанням, як "вивчення матеріалів касаційної скарги", "складання попереднього висновку для замовника щодо перспективи оскарження", "підготовка та подання письмових пояснень на касаційну скаргу" охоплюються послугою з підготовки, у цьому випадку, письмових пояснень на касаційні скарги, отже, не підлягають виокремленню;
-          заперечення позивача проти відкриття касаційного провадження було залишено Верховним Судом без задоволення, оскільки колегія суддів встановила, що касаційна скарга відповідала вимогам ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК); немає очевидних підстав стверджувати про необхідність надання такої послуги як "складання заперечень проти відкриття касаційного оскарження";
-          враховуючи критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, з огляду на предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини цієї справи, колегія суддів дійшла висновку, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі за перегляд справи у суді касаційної інстанції є завищеним та необґрунтованим, що підлягає обов`язковому врахуванню при визначенні судом суми витрат, що має бути розподілена між сторонами справи;
-          оцінивши доводи заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з вищенаведених критеріїв їх оцінки та керуючись статтями 126, 129 ГПК, Верховний Суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з касаційним переглядом судових рішень у справі №910/10776/24, підлягають частковому задоволенню у розмірі 11 000,00 грн; в іншій частині заяви суд не покладає такі витрати на відповідача.
8.          Не погоджуюсь із цією позицією та обґрунтуванням, викладеним у постанові Верховного Суду, з огляду на таке.
9.          З постанови від 16.07.2025 вбачається, що колегія суддів, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, вважала, що розмір заявлених витрат (19 000 грн), зокрема, не є співрозмірними зі складністю справи (вирішення процесуальних питань обґрунтованості розподілу судових витрат). 
10.          При цьому, зробивши висновок, що розмір заявлених до стягнення витрат є завищеним та необґрунтованим, суд касаційної інстанції врахував критерії реальності, розумності та співмірності адвокатських витрат, предмет та підстави спору, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, конкретні обставини цієї справи, тобто критерії, визначені у статтях 126, 129 ГПК. 
11.          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 с.126 ГПК).
12.          Відповідно до усталеної практики Верховного Суду у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (ч.5 ст.126 ГПК, постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
13.          Верховний Суд з посиланням на ч.6 ст.126 ГПК неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
14.          ОК "ЖБК "Екобуд" не скористалося своїм правом подати клопотання про зменшення розміру понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу. Втім, Верховний Суд не зазначив про це у постанові від 16.07.2025.
15.          На мою думку, суд обов`язково має зазначати про наявність/відсутність заперечень учасників справи щодо клопотання про розподіл судових витрат, оскільки це впливає на критерії, якими має керуватися суд, розглядаючи таке клопотання.
16.          З огляду на відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, вважаю, що у цьому конкретному випадку Верховний Суд при розгляді клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не мав керуватись критеріями співмірності витрат (ч.4 ст.126 ГПК).
17.          Вважаю, що Верховний Суд мав розглянути заяву ОСОБА_1 саме з урахуванням критеріїв, викладених у ст.129 ГПК.
18.          Так, згідно з ч.5 ст.129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
19.          Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу (постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).
20.          У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 ст.129 ГПК, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, Верховного Суду від 04.10.2021 у справі №922/3436/20, від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, у справі №910/16803/19.
21.          Верховний Суд постановою від 02.07.2025 касаційні скарги ОК "ЖБК "Екобуд" залишив без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 - без змін.
22.          При цьому, з фактичних обставин справи вбачається, що зверненню ОСОБА_1 з позовом у цій справі передували її неодноразові звернення до ОК "ЖБК "Екобуд" із запитами про надання відомостей та документів про діяльність кооперативу, відповіді на які не були надані.
23.          Варто звернути увагу, що суди трьох інстанцій встановили обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, наголосивши на тому, що ОК "ЖБК "Екобуд" не надало їй запитувану інформацію про діяльність юридичної особи.
24.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник розумів, що у разі відмови у її задоволенні на нього будуть покладені витрати, понесені позивачкою. 
25.          05.07.2025 ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ОК "ЖБК "Екобуд" на свою користь 19 000,00 грн витрат на сплату правничої допомоги, понесених у суді касаційної інстанції. На підтвердження розміру понесених витрат ОСОБА_1 надала відповідні докази.
26.          Так, у додатку №5 від 16.05.2025 до Договору про ПД, додатковій угоді від 28.05.2025 до Договору про ПД визначені розміри гонорару за надання правничої допомоги. ОСОБА_1 чітко вказала, які саме витрати та на яку суму вона понесла у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції.
27.          Заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення з додатками була доставлена ОК "ЖБК "Екобуд" у системі Електронний суд 05.07.2025.
28.          Верховний Суд ухвалою від 08.07.2025 призначив до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення на 16.07.2025. Ця ухвала була доставлена ОК "ЖБК "Екобуд" у системі Електронний суд 08.07.2025 о 21:54 год., отже вважається врученою 09.07.2025.
29.          Втім, отримавши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат та ухвалу Верховного Суду про призначення такої заяви до розгляду, ОК "ЖБК "Екобуд" не вчинило жодних дій для надання своїх заперечень проти заяви позивачки. 
30.          Крім того, ОК "ЖБК "Екобуд" не скористалося своїм правом взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 16.07.2025, з розгляду заяви ОСОБА_1 та висловити свої заперечення безпосередньо у засіданні.
31.          Отже, ОК "ЖБК "Екобуд" усвідомлювало ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням ним процесуальних дій, зокрема, у вигляді стягнення з нього всієї суми витрат на правничу допомогу.
32.          Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.13 ГПК).
33.          З огляду на це, вважаю, що в цьому випадку суд, зменшивши майже удвічі розмір витрат на правничу допомогу, втрутився в таку основну засаду (принцип) господарського судочинства як змагальність сторін (п.4 ч.3 ст.2 ГПК, ч.1 ст.13 ГПК), оскільки інша сторона не надала своїх заперечень щодо заяви ОСОБА_1 .
34.          Крім того, вважаю що сума понесених позивачкою витрат є пропорційною з урахуванням того, що справа переглядалася у суді касаційної інстанції. 
35.          Враховуючи викладене, на мою думку, заява ОСОБА_1 про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягала задоволенню у заявленому позивачкою розмірі.
Окрему думку складено відповідно до ч.3 ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                              О. Кібенко