УХВАЛА

01 вересня 2025 року 
м. Київ

cправа №  925/1388/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМ-Арсенал" 
до Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації 
про стягнення 1 994 424,17 грн,

ВСТАНОВИВ:
12.08.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в електронному суді надійшла касаційна скарга Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 925/1388/22.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що вона подається на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 про відмову у відкритті апеляційного провадження, яка відповідно до пункту 3 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підлягає касаційному оскарженню.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 12.05.2025 у справі № 925/1388/22 про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПМ-Арсенал", Департамент будівництва Черкаської обласної державної адміністрації звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування оскаржуваного рішення.
Одночасно з апеляційною скаргою 10.07.2025 заявник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обґрунтоване тим, що з 09.06.2025 по 04.07.2025 представник Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації перебувала на лікарняному, а після виходу на роботу та виявлення факту неподання апеляційної скарги, останню подано з мінімальною затримкою; також в період з 25.04.2025 по 06.06.2025 в Черкаській області, зокрема у м. Черкаси, 46 разів оголошувалась повітряна тривога.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 заяву про поновлення процесуального строку визнано необґрунтованою, оскільки з моменту отримання оскаржуваного рішення, а саме з 20.05.2025 до 09.06.2025, тоді, як зазначив скаржник, коли його представник з 09.06.2025 по 25.06.2025 перебувала на лікарняному, заявник мав достатньо часу, щоб подати апеляційну скаргу у встановлений процесуальний строк. Крім цього, вказаною ухвалою апеляційну скаргу залишено без руху на підставі частин другої та третьої статті 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
23.07.2025 скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 44874,57 грн та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, обґрунтоване тим, що резолюцією директора Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації від 20.05.2025 доручено підготувати апеляційну скаргу головному спеціалісту-юрисконсульту відділу управління персоналом та правового забезпечення Мосьпан В. П., яка перебувала на лікарняному з 19.05.2025, тобто ще до отримання повного тексту рішення, що підтверджується листами непрацездатності.
Колегія суддів апеляційної інстанції оскаржуваною ухвалою від 24.07.2025 відмовила у відкритті апеляційного провадження у справі № 925/1388/22 за апеляційною скаргою Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Господарського суду Черкаської області від 12.05.2025 у справі № 925/1388/22, визнавши підстави пропуску процесуального строку, вказані скаржником, неповажними з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини другої статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до частини третьої статті 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.
Копію рішення суду першої інстанції від 12.05.2025 Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації доставлено до електронного кабінету 20.05.2025 о 10:24, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного документа.
З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 256 ГПК України двадцятиденний строк на подання апеляційної скарги закінчився 09.06.2025. 
Проте, скаржник звернувся зі скаргою до суду 10.07.2025 з порушенням встановленого строку оскарження.
Приписами частини третьої статті 56 ГПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), а відтак представником Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації є його керівник, за підписом якого і була подана апеляційна скарга.
Доказів того, що Мосьпан В. П. є єдиним представником Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації та неможливості підготувати дану апеляційну скаргу іншим представником суду не надано.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави.
Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "…право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.".
Відповідо до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно з частиною першою статті 119 ГПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.
Крім цього, судом зазначено, що Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. стосується лише введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до ГПК України не вносились.
Також враховано, що Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.02.2018 у справі №   2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 261 ГПК України).
У касаційній скарзі заявник не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, зазначаючи, що згідно з листами непрацездатності Мосьпан В.П. перебувала на лікарняному з 19.05.2025, тобто ще до отримання повного тексту рішення по справі і не мала фізичної можливості подати апеляційну скаргу у визначений законом строк. 
Північний апеляційний господарський суд визнав вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, оскільки судом не враховано, що хвороба скаржника підтверджена медичними документами, що унеможливлювало звернення до суду.
Позиція Верховного суду у справі № 640/20535/21, де COVID-19 визнавався поважною причинною лише за умови чіткого періоду та доказів.
Згідно з висновком Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України»(рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен аргумент заявника.
Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, дослідивши матеріали справи та додані до касаційної скарги документи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, згідно з принципом res judicata (принцип юридичної визначеності) жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", № 52854/39, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).
Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд і втручання суду в усталені правовідносини допускається у виняткових випадках.
Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, призведе до порушення принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.
Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ГПК України певних процесуальних дій.
Інститут строків в господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.
При цьому, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує, виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.
Питання про поважність причин пропуску процесуального строку в розумінні статті 86 ГПК України вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного господарського суду, з огляду на те, що у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, в тому числі правом участі в судовому процесі через самопредставництво та (або) через представника.
Обов`язок суду відправити судове рішення кореспондується з обов`язками учасників справи отримати таке судове рішення, а також у розумні інтервалу часу вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.
Таким чином, вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд врахував, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин.
Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про те, що не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження судового рішення перебування представника на лікарняному, оскільки зумовлена суб`єктивною поведінкою скаржника, яка залежала від організації його роботи, пов`язаної з дотримання вимог законодавства щодо звернення зі скаргою у встановленому порядку та строк.
Належних доводів та доказів наявності особливих та непереборних обставин, що підтверджують поважність причини пропуску скаржником строку оскарження, ним не наведено, що відповідно до частини четвертої статті 261 ГПК України є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Вказані обставини не спростовують висновків апеляційного господарського суду та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права (статей 260 та 261 ГПК України), оскільки підстави касаційної скарги не відповідають обставинам, встановленим та викладеним у судових рішеннях у цій справі, зокрема в оскаржуваній ухвалі, а касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість касаційної скарги Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі № 925/1388/22 та відмову у відкритті касаційного провадження, адже у цій справі правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.07.2025 у справі №  925/1388/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил 

                                                                                          О. В. Случ