УХВАЛА

24 березня 2025 року 
м. Київ

Справа №  906/431/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 та рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2024 у справі

за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Лугинської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області

до Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна"

про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 (повний текст складено 10.02.2025) та рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2024 у справі № 906/431/24. Вказана касаційна скарга була надіслана 07.03.2025 до Верховного Суду засобами поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна", Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Згідно із частиною 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2024 установлено в розмірі 3028,00   грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Предметом позову у цій справі є витребування з чужого незаконного володіння Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" на користь Лугинської селищної територіальної громади в особі Лугинської селищної ради земельних ділянок з кадастровими номерами: 1822855100:03:000:0009 площею 4,2558 га; 1822855100:03:000:0008 площею 21,0254 га; 1822855100:10:000:0003 площею 0,4217 га; 1822855100:10:000:0004 площею 4,5646 га; 1822855100:06:000:0038 площею 3,3161 га; 1822855100:01:000:0028 площею 2,5001 га; 1822855100:03:000:0186 площею 26,4556 га. В ухвалі Господарського суду Житомирської області від 07.05.2024 про відкриття провадження у справі № 906/431/24 зазначено, що ціна позову у цій справі становить 1 339 028,95 грн, що є меншим, ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2024 - 1 514 000,00 грн).

Звертаючись із касаційною скаргою, Приватне сільськогосподарське підприємство з орендними відносинами "Україна" не погоджується з оскаржуваними судовими рішеннями, вважає їх незаконними і необґрунтованими, ухваленими з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Проте скаржник не наводить випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки доводи касаційної скарги Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" не містять обґрунтування щодо необхідності відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відсутні підстави для висновку про можливість відкриття касаційного провадження у цій справі.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з особливого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Верховний Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". 

Однак касаційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" не містить обґрунтування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а Суд з власної ініціативи таких обставин також не вбачає. До того ж зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення результату розгляду справи, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає. 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 та рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2024 у справі №   906/431/24, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 22.11.2023 №10-р(ІІ)/2023 щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (щодо процесуальних фільтрів касаційної інстанції) та визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (щодо ціни позову для визначення малозначних справ у цивільному процесі). Пункти 1, 5 частини 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, які визнані неконституційними, втрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Отже зазначене рішення Конституційного Суду України не стосується застосування положень Господарського процесуального кодексу України, а саме частини 5 статті 12 та пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та не визнає неконституційним процесуальні фільтри в касаційній інстанції.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 235, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства з орендними відносинами "Україна" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2025 та рішення Господарського суду Житомирської області від 30.10.2024 у справі №   906/431/24.

2. Матеріали касаційної скарги повернути Приватному сільськогосподарському підприємству з орендними відносинами "Україна".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                            Н. О. Багай

Судді                                                                                                                         Т. Б. Дроботова

                                                                                                                                  Ю. Я. Чумак