УХВАЛА

20 березня 2025 року 
м. Київ
справа №560/6850/23
адміністративне провадження № К/990/5893/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О.  О.,
перевіривши касаційну скаргу Кам`янець-Подільської міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 560/6850/23 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Кам`янець-Подільської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Комунального підприємство "Служба єдиного замовника" Кам`янець-Подільської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Міністерства фінансів України про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
Кам`янець-Подільської міської ради через систему «Електронний суд» 13 лютого 2025 року звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 560/6850/23.
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надано 10-денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме, подання до суду касаційної інстанції заяви, клопотання в якому вказати підстави для поновлення строку касаційного оскарження та докази своєчасного подання вперше касаційної скарги, дати отримання ухвали Верховного Суду про повернення раніше поданої касаційної скарги
На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржником надіслано заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник зазначає про те, що первинна касаційна скарга була подана із дотриманням строку на апеляційне оскарження, однак її було повернуто. Повторне подання касаційної скарги відбулось у найкоротший строк. Звертає увагу на те, що 24 січня 2025 року ухвала Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 23 січня 2025 року зареєстрована в Електронному суді, а 27 січня 2025 року забезпечено надання загального доступу до неї. Проте, 03 лютого 2025 року вказана ухвала була отримана відповідачем, оскільки 01 та 02 числа були вихідними днями.
Відповідач вважає, що строк на подання касаційної скарги пропущений ним з поважних причин, що обумовлені форс-мажорними обставинами, зокрема, триваючою військовою агресією російської федерації, яка призвела до суттєвих об`єктивних труднощів у роботі органів місцевого самоврядування. За період з 01 грудня 2024 року по 16 березня 2025 року на території Хмельницької області було оголошено значну кількість повітряних тривог (згідно офіційних даних ресурсу «Карта повітряних тривог України»): 107 повітряних тривог, середня тривалість кожної становила 1 годину 34 хвилини, найдовша тривога тривала 6 годин 45 хвилин 20 секунд.
Крім того, 19 грудня 2024 року відбулася масштабна кібератака на державні реєстри України, зокрема системи Міністерства юстиції, що призвело до тимчасового припинення роботи єдиних та державних реєстрів. Наслідки якої були повністю ліквідовані лише 20 січня 2025 року. Вказана кібератака суттєво ускладнила роботу органів державної влади та місцевого самоврядування. Також внаслідок неї було ускладнено й доступ до необхідної інформації, у тому числі й до судової практики, необхідної для належного юридичного обґрунтування касаційної скарги.
Розглянувши зазначену заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, Верховний Суд дійшов висновку, що наведені скаржником підстави для його поновлення не можуть бути визнані поважними з огляду на таке.
Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Такий підхід до визначення категорії поважності причин пропуску процесуального строку окреслено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 9901/546/19, у якій акцентувалась увага й на тому, що нормами статті 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Проаналізувавши вищенаведені приписи процесуального закону, Велика Палата Верховного Суду підкреслювала, що ними чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Верховний Суд в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21, зважаючи на зміст норм процесуального права, якими врегульовано питання строків апеляційного оскарження та їх поновлення, вимоги до процедурних рішень суду апеляційної інстанції, ухвалених з цього питання, а також беручи до уваги продемонстровані національними судами та ЄСПЛ підходи до поновлення процесуальних строків, правові позиції Верховного Суду з цього приводу, вважав, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Висновок Верховного Суду у справі № 200/3692/21 є актуальним і щодо вирішення питання поновлення строків на касаційне оскарження.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень та згідно відомостей з Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», відповідач вже реалізовував своє право на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі. 
Так, не погодившись із прийнятими судовими рішеннями через систему «Електронний суд» 16 грудня 2024 року скаржником вперше було подано касаційну скаргу до Верховного Суду, яку ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2024 року залишено без руху, надавши відповідачу десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
Верховний Суд в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху звернув увагу, що у касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої  статті 328 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій застосовали норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у справі 826/8966/14, у справі № 560/2102/20, у справі № 320/1974/19, постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у справі № 907/632/22, у справі № 921/542/20, у справі № 904/1696/22.
Суд зазначив, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України  в касаційній скарзі зазначається норма права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні; висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду із зазначенням дати її прийняття та номеру справи; обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 грудня 2024 року на адресу Верховного Суду 09 січня 2025 року від скаржника надійшла касаційна скарга, у новій редакції. 
Проте, ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2025 року касаційну скаргу Кам`янець-Подільської міської ради повернуто особі, яка її подала, оскільки у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги заявник не усунув, вимоги ухвали про залишення скарги без руху не виконав.
Як вбачається з вказаної ухвало, колегія судів, дослідивши зміст уточненої касаційної скарги встановила, що уточнена касаційна скарга є майже ідентичною її попередній редакції. Так, скаржник, аналогічно первісній редакції касаційної скарги зробив посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. У цілому, скаржник лише додав один абзац, змістовно обґрунтування касаційної скарги абсолютно не змінилося. Зазначене у сукупності свідчить про формальний підхід скаржника до усунення виявлених недоліків, ігнорування скаржником мотивів і роз`яснень, наданих судом в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху і подання ним уточненої касаційної скарги, яка містить ті ж самі недоліки.
Одночасно скаржнику роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», електронний документ (ухвала суду про повернення касаційної скарги від 23 січня 2025 року) доставлена в Електронний кабінет відповідача 24 січня 2025 року о 00:51 год.
Разом з тим, за визначенням наведеними у підпунктах 5.3, 5.6 та 5.8 пункту 5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення про ЄСІТС, ЄСІТС відповідно) електронне повідомлення (повідомлення) - це автоматично створена та передана в електронній формі інформація, в тому числі про доставку, отримання, реєстрацію чи відмову в реєстрації електронного документа адресатом; користувач ЄСІТС (користувач) - це особа, що пройшла процедуру реєстрації в підсистемі «Електронний кабінет» (Електронний кабінет ЄСІТС), пройшла автентифікацію та якій надано доступ до підсистем ЄСІТС відповідно до її повноважень; офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.
Розділом ІІ Положення про ЄСІТС визначені основні функції ЄСІТС, відповідно до підпункту 6.5 пункту 6 якого відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», процесуального законодавства України ЄСІТС забезпечує обмін документами та інформацією (надсилання та отримання документів та інформації, спільна робота з документами) в електронній формі між судами, іншими органами та установами в системі правосуддя, учасниками судового процесу, а також проведення відеоконференції в режимі реального часу.
Порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, зокрема, підсистеми «Електронний кабінет» визначено розділом ІІІ Положення про ЄСІТС, відповідно до пункту 17 якого особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства) (підпункт 37 пункту 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС).
З огляду на запровадження підсистем ЄСІТС «Електронний кабінет» та «Електронний суд», що забезпечують можливість направлення судом документів у справах в електронній формі шляхом їхнього надсилання до Електронного кабінету користувача (у тому числі автоматично), приписи підпункту 15.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України щодо обов`язкового вручення судового рішення виключно у паперовій формі, за таких обставин, не мають імперативного характеру.
Отже, аналіз наведених норм у системному зв`язку з положенням пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України дає підстави для висновку, що оскільки днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, а сервіс Електронного кабінету ЄСІТС за приписами Положення про ЄСІТС є саме такою адресою, то надсилання процесуальних документів за допомогою підсистем ЄСІТС «Електронний кабінет» та «Електронний суд» є днем вручення судового рішення, за умови отримання відповідного повідомлення про його доставлення.
Ухвала Верховного Суду від 23 січня 2025 року про повернення касаційної скарги внесена до АСДС, підписана кваліфікованим підписом, направлена заявнику через підсистему «Електронний суд», та згідно з інформацією АСДС її доставлено до електронного кабінету Кам`янець-Подільської міської ради 24 січня 2025 року о 00:51 год, з огляду на приписи частини шостої статті 251 КАС України, доводи скаржника про те, що ухвала про повернення касаційної скарги отримана ним 03 лютого 2025 року є необґрунтованими.
Так, отримавши копію ухвали від 23 січня 2025 року про повернення касаційної скарги в електронному кабінеті на наступний день після постановлення ухвали, скаржником через систему «Електронний суд» лише 13 лютого 2025 року подано до Верховного Суду касаційну скаргу повторно, разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2025 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Касаційну скаргу відповідача залишено без руху та надано строк для усунення їх недоліків, шляхом надання до суду касаційної інстанції заяви, клопотання в якому вказати підстави для поновлення строку касаційного оскарження та докази своєчасного подання вперше касаційної скарги, дати отримання ухвали Верховного Суду про повернення раніше поданої касаційної скарги.
На виконання вимог цієї ухвали, скаржником 17 березня 2025 року через систему «Електронний суд» подано заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне провадження. 
Водночас особою, яка подала касаційну скаргу не надано жодних доказів на підтвердження неможливості подання касаційної скарги у строк визначений КАС України.
Колегія суддів, проаналізувавши зміст поданої заяви констатує, що наведені скаржником обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та не є об`єктивними істотними перешкодами для своєчасної реалізації процесуальних прав, з огляду на наступне.
Спершу слід зазначити, що з моменту отримання копії ухвали про повернення касаційної скарги до моменту подання повторно касаційну скаргу минуло дві з половиною тижні. Докази про які в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху було зазначено, відповідачем не надано, а лише їх описує.
Так, невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення її останньому, не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.
Для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у скаржника було достатньо часу, а строк, що сплинув на момент подання повторної касаційної скарги після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції і виготовлення її повного тексту, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.
Крім того, вчасна первинна подача касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.
Як вже було зазначено вище, відповідач отримавши копію ухвали від 23 січня 2025 року про повернення касаційної скарги в електронний кабінет на наступний день після постановлення ухвали, скаржником через систему «Електронний суд» 13 лютого 2025 року подано до Верховного Суду касаційну скаргу повторно. При цьому строк на касаційне оскарження на момент повторного подання касаційної скарги вже був пропущений (майже через три місяці з моменту постановлення оскаржуваного рішення), а тому Суд не приймає доводи скаржника стосовно того, що вдруге з касаційною скаргою відповідач звернувся в межах строків, встановлених КАС України.
При цьому, скаржник не спростовує, що заважало йому звернутися до суду з повторною апеляційною скаргою раніше, у найкоротший термін.
Верховний Суд повторно звертає увагу скаржника на те, що дотримання процесуальних строків звернення із касаційною скаргою є процесуальним обов`язком сторони, яка не погоджується з судовими рішеннями, і для його виконання процесуальний закон встановлює достатній строк - тридцять днів з дня його проголошення, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного оскаржуваного судового рішення. 
При цьому, колегія судів акцентує на тому, що Кодекс адміністративного судочинства України не встановлює додатковий тридцятиденний строк для повторного звернення з касаційною скаргою, після первинного повернення такої скарги, а лише вказує на те, що після повернення касаційної скарги скаржник має право повторно звернутися до суду зі скаргою, усунувши недоліки, які стали підставою для повернення такої скарги.
Водночас, надаючи оцінку доводам Кам`янець-Подільської міської ради Суд зазначає, що питання поновлення процесуального строку, у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із введенням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. 
Тобто, сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що у заяві про поновлення строку Кам`янець-Подільська міська рада не зазначає обставини, які безпосередньо вплинули на можливість дотримання процесуального строку, у причинно-наслідковому зв`язку з введеним воєнним станом в Україні.
Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що можливість дотримання процесуального строку залежала від значної кількість повітряних тривог на території Хмельницької області, які безпосередньо вливали на режим роботи, оскільки обставини носять загальний характер, не стосуються конкретних обставин, а також притаманні кожній справі у якій суд встановить пропуск особою процесуального строку. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що скаржник територіально знаходиться у місті Кам`янець-Подільська, де активні бойові дії не велися, а державні органи здійснюють свої повноваження в штатному режимі.
Також колегія суддів зазначає, що питання внутрішньої організації роботи державної установи, пов`язані із повітряними тривогами є суб`єктивними чинниками, які не вказують на наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судових рішень у цій справі, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з їх наявністю, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків.
Поза іншим, Суд вважає за необхідне відзначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Окрім того, посилання відповідача на те, що 19 грудня 2024 року відбулася масштабна кібератака на державні реєстри України, зокрема системи Міністерства юстиції, що призвело до тимчасового припинення роботи єдиних та державних реєстрів, наслідки якої були повністю ліквідовані лише 20 січня 2025 року також є необґрунтовані, оскільки повторно касаційну скаргу було подання 13 лютого 2025 року, тобто після тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду першої інстанції, та після більш ніж через два тижні з моменту відновлення Державних реєстрів після масштабної кібератаки.
Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали скаржнику скористатись правом на звернення з касаційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, скаржник не зазначає та не надає.
Отже, станом на момент постановлення цієї ухвали скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання до суду касаційної інстанції клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням причин пропуску такого строку та надання належних доказів не виконано, клопотання про продовження строку на усунення недоліків не заявлено.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
Ураховуючи те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви Кам`янець-Подільської міської ради про поновлення пропущеного строку на  касаційне оскарження відмовити.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кам`янець-Подільської міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 560/6850/23.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                                                      І. В. Дашутін

                                                                                                                                              О. О. Шишов