ДОДАТКОВА УХВАЛА

20 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №   907/408/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 907/408/24
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком"
про встановлення земельного сервітуту,
(у судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Борисова Г. Й., відповідача - Хитрук Н. І.)
ВСТАНОВИВ:
1.          Ухвалою Верховного Суду від 06.05.2025 закрито касаційне провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.11.2024, постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 і додаткову постанову Західного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 у справі № 907/408/24.
2.          11.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" (далі - відповідач, заявник) звернулося до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі №   907/408/24 у сумі 14   500 грн.
3.          Розглянувши цю заяву, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.
4.          Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
5.          Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
6.          Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
7.          Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
8.          Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
9.          Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, відповідно до пункту 1 частини третьої зазначеної статті, належать витрати на професійну правничу допомогу.
10.          У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначено, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
11.          Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
-          попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
-          визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
-          розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
12.          Частинами першою, другою статті 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
13.          Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
14.          Відповідно до частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
15.          Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
16.          Відповідач у поданому 15.07.2024 відзиві на касаційну скаргу у цій справі заявив про те, що ним попередньо очікується понесення витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції у сумі 12   500 грн. Наголосив, що документи на підтвердження даних витрат будуть надані додатково, протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення. 11.05.2025 відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, тобто протягом п`ятиденного строку після ухвалення Верховним Судом ухвали від 06.05.2025 у цій справі.
17.          Отже, відповідач дотримався вимог частини першої статті 124 та частини восьмої статті 129 ГПК України щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, та відповідної заяви.
18.          Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
19.          За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
20.          Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
21.          Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та / або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
22.          В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 14   500 грн, відповідач долучив: 
-          договір про надання правової допомоги № 16/04/2024-1 від 16.04.2024, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" та адвокатом Хитрук Наталією Ігорівною та додаткову угода № 28 до договору про продовження терміну дії Договору;
-          додаткову угоду № 27 до договору № 16/04/24-1 про надання правової допомоги, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" та адвокатом Хитрук Наталією Ігорівною. Відповідно до п. 1 зазначеної додаткової угоди Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати представництво Клієнта в Верховному Суді у справі № 907/408/24 за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" про встановлення безстрокового оплатного земельного сервітуту (далі - "Справа"). Згідно з п. 3 додаткової угоди гонорар Адвоката становить 2,000,00 гривень за годину надання послуг Адвокатом, окрім випадків, визначених п. 4 цієї додаткової угоди. Водночас згідно до п. 4 додаткової угоди сторони погодили, що вартість участі у кожному судовому засіданні у Справі становить 2,500,00 гривень. Плата за участь у судовому засіданні стягується не залежно від того чи фактично відбулось судове засідання у Справі, окрім випадків, якщо таке засідання не відбулось із вини Адвоката;
-          акт приймання-передачі наданих послуг № 17 від 07.05.2025, складений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" та адвокатом Хитрук Наталією Ігорівною за результатами розгляду справи, а також додаток № 1 до акта приймання-передачі, яким затверджено розрахунок розміру винагороди адвоката. Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг та додатка до нього Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги правової допомоги. Загальна вартість послуг, наданих адвокатом Хитрук Наталією Ігорівною Товариству з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" становить 14,500.00 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) гривень.
-          платіжну інструкцію № 2098 від 09.05.2025 та виписка по банківському рахунку адвоката Хитрук Наталії Ігорівни, які підтверджують факт оплати послуг.
23.          Верховний Суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
24.          Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (аналогічні висновки містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
25.          Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
26.          За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
27.          У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
28.          Водночас, за нормами частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
29.          У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
30.          Отже, процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.
31.          14.05.2025 позивач надіслав до Верховного Суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить відмовити в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.
32.          Обґрунтовуючи свої заперечення, позивач наголошує на тому, що: (1) розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи Верховним Судом, а саме 14 500 грн суперечить принципу співмірності зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; (2) судом першої та апеляційної інстанції було стягнуто значно менший розмір правничої допомоги, ніж вказаний ТОВ "Євротранстелеком" у заяві про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи Верховним Судом; (3) розмір правничої допомоги в судах першої та апеляційної інстанцій - 7   000 (перша інстанція) + 5   000 (апеляційна інстанція) = 12   000 грн є сумарно менший, ніж відповідач вказує у заяві - 14   500грн, у зв`язку із розглядом справи Верховним Судом.
33.          Проаналізувавши наведені доводи позивача, Верховний Суд вважає, що зазначені у клопотанні заперечення є необґрунтованими та не можуть бути підставою для зменшення відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції з огляду на таке.
34.          Зокрема, в контексті наведених заперечень, Верховний Суд враховує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.02.2019 у справі №916/24/18, від 21.06.2022 у справі №908/574/20, кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями ст.124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.
35.          При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), пункт 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №   911/3312/21 (провадження № 12-43гс22)).
36.          Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
37.          Колегія суддів зазначає, що перелік та обсяг наданих за договором послуг, а також долучені до матеріалів справи докази, дозволяють встановити фактичне надання Адвокатом правової допомоги відповідачеві за договором про надання правової допомоги та додатковою угодою до нього в межах розгляду справи №   907/408/24 в суді касаційної інстанції. 
38.          При цьому, як зазначено у пункті 34 цієї постанови, визначені в судах попередніх інстанцій витрати на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, не є обов`язковими для Верховного Суду під час розгляду заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції.
39.          Звідси, посилання позивача на розмір витрат на професійну правничу допомогу, присуджений до стягнення в інших судових інстанціях, колегія суддів відхиляє як безпідставні.
40.          Водночас Верховний Суд враховує, що позивач у своїх запереченнях не доводить з наведенням відповідного належного мотивування неспівмірності суми витрат відповідача на правничу допомогу зі ступенем складності справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, невідповідність наданих послуг принципам адекватності, співмірності, необхідності, реальності, фінансового стану сторін тощо.
41.          Доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката в суді касаційної інстанції позивач не надав.
42.          Разом з тим, сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх невідповідності критеріям, визначеним у частині 4 статті 126 ГПК України, не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
43.          Колегія суддів також не вбачає жодної неузгодженості наведеного вище правозастосування із правовими висновками Верховного Суду викладеними, зокрема, у постановах від 05.06.2018 у справі №   904/8308/17, від 03.05.2019 у справі №   910/10911/18, від 27.06.2018 у справі №   826/1216/16, від 17.09.2019 у справі №   910/4515/18, від 08.02.2022 у справі №   910/20792/20, щодо відшкодування вартості адвокатських послуг, заявлених стороною, оскільки, судові рішення у вказаних справах, прийняті за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), які подані сторонами та оцінені судами під час розгляду заяви про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, тобто ці справи і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, а наявні відмінності полягають переважно у сфері оцінки конкретних обставин та наявних у справах доказів. 
44.          З огляду на наведене, сукупність доказів щодо витрат відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі № 907/408/24 у повному обсязі, відповідно про стягнення з позивача на користь відповідача 14   500 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 123, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
2.          Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (код ЄДРПОУ 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротранстелеком" (код ЄДРПОУ 31731686) 14   500 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції. 
3.          Доручити Господарському суду Закарпатської області видати наказ на виконання цієї додаткової ухвали. 
Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Головуючий                                                                                          О. В. Случ 

Судді                                                                                                    Н. О. Волковицька

                                                                                                    С. К. Могил