УХВАЛА

29 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  916/2778/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду  Малашенкової Т.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «Нафтогаз України», скаржник)
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка 2»
про стягнення 2  051 745,92 грн,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Нафтогаз України» 14.04.2025 через Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 (повний текст постанови складено 25.03.2025) у справі №916/2778/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі основного боргу у 298 113,46 грн, пені у сумі 168 817,95 грн, трьох процентів річних у сумі 19 738,75 грн, інфляційних втрат у сумі 102 493,38 грн та судового збору у сумі 5 432,99 грн скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Нафтогаз Україна» про стягнення основного боргу у сумі 298 113,46 грн, пені у сумі 168 817,95 грн, трьох процентів річних у сумі 19 738,75 грн, інфляційних втрат у сумі 102 493,38 грн, у стягненні яких було відмовлено, задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 для розгляду касаційної скарги у справі №916/2778/24 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді - Малашенкової Т.М., суддів Бенедисюка   І.М., Ємця А.А.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У поданій касаційній скарзі ТОВ «Нафтогаз України» з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає на відсутності висновку Верховного Суду щодо правомірності застосування норм права, а саме, щодо застосування абзацу 3 пункту 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2479-ІХ від 29.07.2022 «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» без врахування:
пункту 34 частини першої статті 1, абзацу 4 частини першої статті 12; частини другої статті 13, частини першої статті 15, частини четвертої статті 15 Закону України «Про ринок природного газу»;
частини першої статті 9, частин першої, четвертої - шостої статті 11 Закон України від 14 травня 2015 №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ; 
розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р «Про визначення товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» постачальником «останньої надії»»;
постанови Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 №809 і від 9 грудня 2020  №1236», в частині доповнення пункту 24 Порядку проведення конкурсу з визначення постачальника «останньої надії», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 №809;
постанови Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712 «Про затвердження  Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком»;
пункту 1 глави 5 розділу IV, пункту 2 глави 5 розділу IV, пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493 «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи»; 
абзацу 1 пункту 3 розділу I, абзацу 3 пункту 3 розділу I, абзацу 4 пункту 3 розділу I, абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ; підпункту 8 пункту 4 розділу ІІ, пункту 8 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 «Про затвердження правил постачання природного газу» (в чинній редакції на дату відносин);
пунктів  1, 2 Постанови Національної           комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2501 «Про затвердження  Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії»;  
Частини третьої статті 632 Цивільного кодексу України.
Скаржник зазначає й на порушенні судами попередніх інстанцій частини другої статті 86 ГПК України
З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Нафтогаз України» подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України.
Також згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Згідно з частиною першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
У підпункті 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру було встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» (на момент подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року визначений у розмірі 3 028 грн.
У поданій касаційній скарзі ТОВ «Нафтогаз України» просить:
« 2. Рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №916/2778/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі основного боргу у 298 113,46 грн, пені у сумі 168 817,95 грн, трьох процентів річних у сумі 19 738,75 грн, інфляційних втрат у сумі 102 493,38 грн та судового збору у сумі 5 432,99 грн - скасувати.
3. Прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україна» про стягнення основного боргу у сумі 298 113,46 грн, пені у сумі 168 817,95 грн, трьох процентів річних у сумі 19 738,75 грн, інфляційних втрат у сумі 102 493,38 грн, у стягненні яких було відмовлено, - задовольнити в повному обсязі».
Як вбачається зі змісту судових рішень з цієї справи, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ТОВ «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Довженка 2» (далі - ОСББ «Довженка 2») 2 051 745,92 грн заборгованості, з яких: 1   342 050,00 грн основного боргу, 183 975,25 грн пені, 85 104,07 грн 3% річних та 440   616,60 грн інфляційних нарахувань.
Господарський суд Одеської області рішенням від 03.12.2024 у справі №916/2778/24, залишеним без змін Південно-західним апеляційним господарським судом поставною від 20.03.2025, позов ТОВ «Нафтогаз України» до ОСББ «Довженка 2» про стягнення 2 051 745,92 грн заборгованості задовольнив частково. Стягнув з ОСББ «Довженка 2» на користь ТОВ «Нафтогаз України» 1   043   936,54 грн основного боргу, 15   157,30 грн пені, 65   365,32 грн 3% річних, 338   123,22 грн інфляційних нарахувань та 19   187,96 грн витрат зі сплати судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Отже, з урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог скаржника та ураховуючи оскарження ТОВ «Нафтогаз України» судових рішень в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі основного боргу у 298 113,46 грн, пені у сумі 168 817,95 грн, трьох процентів річних у сумі 19 738,75 грн, інфляційних втрат у сумі 102 493,38 грн, а всього 589   163,54 грн, а тому при поданні касаційної скарги в електронній формі через Електронний суд, ураховуючи вимоги майнового характеру, скаржник мав сплати судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8, у сумі 14   139,92 грн (589   163,54   грн вимоги майнового характеру х 1,5% х 200% х 0,8).
Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Відповідний доказ й не зазначено скаржником у додатках до касаційної скарги.
Враховуючи викладене вище, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущеного недоліку оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі    14   139,92 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами, щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «Нафтогаз України» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору за касаційну скаргу, ураховуючи майновий характер вимог, у сумі 14   139,92 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії. 
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк. В разі подання матеріалів з усунення недоліків засобами поштового зв`язку       надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі усунення недоліку протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, з огляду на зазначене вище. 
Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 291, 292 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 03.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2025 у справі №916/2778/24 - залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліків через систему Електронний суд або поштою на адресою: м.   Київ, вул. О. Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
4. Верховний Суд звертає увагу, що із введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX: передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України; суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова