УХВАЛА

08 квітня 2025 року  
м. Київ

справа №490/10407/19
адміністративне провадження №К/990/12926/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мельник-Томенко Ж.М.,  Мартинюк Н.М., 
перевіривши касаційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року
та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року
у справі №490/10407/19
за позовом ОСОБА_1 
до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
третя особа - Міністерство інфраструктури України
про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства (далі ДП) "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України", третя особа: Міністерство інфраструктури України про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою виконання судового рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року у справі №490/4465/18 в частині поновлення на роботі з 21 грудня 2018 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 621 093,62 грн.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року, позов ОСОБА_1 до ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Міністерство інфраструктури України, задоволено частково.
Стягнуто з ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року у справі №490/4465/18 в частині поновлення на роботі за період з 22 грудня 2018 року по 24 вересня 2019 року в розмірі 605 313,39 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії ДП "Адміністрація морських портів України" на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2018 року у справі №490/4465/18 в частині поновлення на роботі за 21 грудня 2018 року та за період з 25 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 року в розмірі 15 780,23 грн.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №490/10407/19.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).
Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право, за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №490/10407/19 у спрощеному позовному провадженні.
В касаційні скарзі скаржник, зазначає та належним чином обґрунтовує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі наводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що потребує перевірці та за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку та 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
В касаційні скарзі підставою касаційного оскарження вказує пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначаючи, що судами попередніх інстанцій не враховано висновки Верховного Суду викладені в постанові від 13 жовтня 2021 року по справі 520/12960/2020 та від 19 квітня 2022 року по справі № 400/3989/19 щодо необхідності встановлення належного відповідача.
Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі, вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини 4 статті 328 КАС України, що є підставами для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин вказаних скаржником.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328, 330, 334, 340 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року у справі №490/10407/19.
2. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.
3. Витребувати з Миколаївського окружного адміністративного суду справу №490/10407/19.
4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко 
 Н.М. Мартинюк ,
Судді Верховного Суду