УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
20 березня 2025 року 
м. Київ
справа №400/7209/24
провадження № К/990/11491/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П., 
перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі №400/7209/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення у довідці про розмір грошового забезпечення позивача від 13.07.2023 №9/1/5812 додаткових видів грошового забезпечення визначених шляхом множення процентної ставки на розмір основних видів грошового забезпечення розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 (1762 гривні) та зменшені надбавки за особливості проходження служби до 1% та премії до 10%;
- зобов`язати відповідача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №400/1027/23, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області нову довідку про розміри грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №704), Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за №260 (далі - Порядок №260) з обов`язковим зазначенням додаткових видів грошового забезпечення у розмірах визначених шляхом множення процентної ставки дійсних станом на 01.01.2023, зазначених у рішенні Міністра оборони від 01.02.2023 за №2683/з, на розмір основних видів грошового забезпечення, розрахованих виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 (2684 гривні), у наступних розмірах, - посадовий оклад - 8590 грн., оклад за військовим званням - підполковник - 2150 грн., відсоткова надбавка за вислугу років, 50% - 5370 грн., надбавка за особливості проходження служби 78% - 10471,50 грн., надбавка за кваліфікацію 7% - 601,30 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень 15% -1288,50 грн., премія, 140% - 12026, всього 40497,30 грн., для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії позивача.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 позов задоволено частково, внаслідок чого:
визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення ОСОБА_1 у довідці від 13.07.2023 №9/1/5812 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 для перерахунку пенсії, на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №400/1027/23, розміру надбавки за особливості проходження служби з 78% до 1% та премії з 140% до 10%;
зобов`язано відповідача на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2023 у справі №400/1027/23, скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області на ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в якій на підставі Постанови №704 та Порядку №260 вказати розміри: надбавки за особливості проходження служби - 78% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років; премії - 140% посадового окладу.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції і постановою суду апеляційної інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати вказані судові рішення і прийняти нове про відмову у позові.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.08.2024 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, вказуючи при цьому, що ця справа становить значний суспільний інтерес. 
Вжите національним законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Указане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням і захистом цінностей, утрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення: визначення і зміну конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.
Касаційна скарга не містить аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.
У цій справі оскаржуються дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсії колишньому військовослужбовцю-пенсіонеру (а саме в частині визначення відсоткового значення надбавки за особливості проходження служби й премії) при складанні відповідної довідки без урахування розмірів вказаних додаткових видів грошового забезпечення, визначених у наказі Міністерства оборони №260 та рішеннях (телеграмах) Міністра оборони України.
Проаналізувавши наведені у касаційній скарзі обґрунтування, Суд вважає, що останні не є прийнятними в розумінні приписів підпункту "в" пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
До того ж подібні спірні правовідносини вже були предметом дослідження Верховного Суду під час розгляду зразкової справи № 380/19324/23. Ухвалюючи рішення від 05.03.2024 про задоволення позову у цій справі, яке було залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2024 (провадження № 11-65заі24), Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду сформував висновки про те, що надбавка за особливості проходження служби та премія у довідках про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, які видаються особам, пенсію яким призначено відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на виконання рішення суду, у справах щодо визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені шляхом множення відповідних коефіцієнтів, зазначених у Постанові № 704, на 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня відповідного року, зазначаються у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
При цьому Верховний Суд вказав, що зазначене рішення касаційного суду від 05.03.2024 є зразковим для справ, у яких:  а) позивачі - пенсіонери, яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";  б) відповідачем є суб`єкт владних повноважень, до повноважень якого належить видача довідок для перерахунку пенсії особам, пенсія яким призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме обласний територіальний центр комплектації та соціальної підтримки;  в) спір виник з аналогічних підстав у відносинах, що регулюються одними нормами права (у зв`язку з видачею довідок на виконання рішень судів, у справах щодо визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання, які обчислені шляхом множення відповідних коефіцієнтів, зазначених у Постанові № 704, на 50% розміру мінімальної заробітної плати, установленого законом на 1 січня відповідного року, у яких, на думку позивача, усупереч положенням Постанови № 704 та Порядку № 260, неправильно визначено відсоткове значення надбавки за особливості проходження служби та премії); г) позивачі заявили аналогічні позовні вимоги (по-різному висловлені, але однакові по суті): визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення в довідках станом на 01.01.2020, станом на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, на виконання рішення суду відсоткового значення надбавки за особливості проходження служби з 65% до 1% та премії з 35% до 10%, та, як наслідок, зобов`язати на виконання рішення суду скласти та подати до ГУПФУ довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, станом на 01.01.2021 та станом на 01.01.2022, в яких на підставі Постанови № 704 та Порядку № 260, указати правильні відсоткові значення згаданих величин.
Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 у справі №400/7209/24 відповідно до зазначеного висновку Верховного Суду у зразковій справі.
Отже, оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2025 у справі №400/7209/24.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї документами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач                                                             А.А. Єзеров

Суддя                                                                                 В.М. Кравчук

Суддя                                                                                 О.П. Стародуб