УХВАЛА

24 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  904/9070/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Берднік І.С.

розглянувши заяву Виконавчого комітету Нікопольської міської ради
про роз`яснення додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 904/9070/21
за позовом Червоногригорівської селищної ради
до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
1. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області,
2. Нікопольська міська рада,
3. Нікопольська районна державна адміністрація
про визнання недійсним державного акта та скасування запису про інше речове право,
ВСТАНОВИВ:
Додатковою постановою Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 904/9070/21 заяву Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про ухвалення додаткової постанови у цій справі щодо розподілу судових витрат в суді касаційної інстанції було задоволено частково. Судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, понесені в суді касаційної інстанції в розмірі 40 000,00 грн та витрати з судового збору, покладено на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради.
18.04.2025 через систему "Електронний суд" до Суду від Виконавчого комітету Нікопольської міської ради надійшла заява про роз`яснення додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 904/9070/21.
У заяві Відповідач посилається на те, що на даний час Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області на підставі висновків Верховного Суду, викладених у додатковій постанові від 31.01.2024 у справі №   904/9070/21, зареєстровано кримінальне провадження від 05.12.2024 №   42024042100000111 за ознаками складу злочинну, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, а саме підроблення Договору від 11.01.2024 № 4.
Таким чином, у заявника постало питання щодо вчинення певних дій з приводу коштів, у зв`язку з чим він просить роз`яснити додаткову постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у цій справі: 1) чи потрібно вживати заходів щодо повернення (стягнення) завищеної суми грошових коштів ?; 2) чи потрібно вживати заходів щодо внесення змін до Договору про правову допомогу від 11.01.2024 № 4 в частині зменшення його суми до 40 000,00 грн ?
Розглянувши заяву Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, Суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.
Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.
Відповідно до частин першої та другої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно із частиною першою статті 245 Господарського процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.
Виходячи зі змісту наведеної норми, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.
Частиною другою статті 245 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Право роз`яснення рішення належить суду, який його ухвалив, якщо рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
Тож, за змістом статті 245 Господарського процесуального кодексу України може бути роз`яснено судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню, тобто судове рішення, яким спір вирішено по суті та порядок виконання якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Отже, допускається роз`яснення тих рішень, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
Подібна за змістом правова позиція є сталою та послідовно викладалася, зокрема, але не виключно, Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 у справі № 911/2050/16, від 10.07.2018 у справі № 461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі № 638/11634/17, від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19, в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.12.2024 у справі № 905/20/23, Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду у постановах від 19.06.2023 у справі №   925/632/19 та від 06.07.2022 у справі № 904/766/21.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі статтею 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункти 1 та 11 частини першої).
Поряд із цим, згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями другою та п`ятою Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди в Україні відповідно до покладених на них повноважень здійснюють правосуддя на засадах верховенства права та забезпечують кожному право на справедливий суд. Однак до повноважень судів України не належить роз`яснення наслідків прийняття певного судового рішення. 
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.04.2019 у справі № 914/208/17.
Натомість заявник, порушуючи питання про роз`яснення додаткової постанови Верховного Суду від 31.01.2024 у цій справі, не врахував, що ухвалене зазначене рішення про покладення на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради судових витрат (пункт 2 резолютивної частини) не є тим судовим рішенням, право на роз`яснення якого передбачено статтею 245 Господарського процесуального кодексу України, оскільки по суті не належить до такого, що підлягає виконанню у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".
При цьому, як вбачається із заяви Виконавчого комітету Нікопольської міської ради, вона фактично спрямована не на роз`яснення відповідних (наведених вище) положень додаткової постанови суду касаційної інстанції, а на внесення до неї нових даних та про роз`яснення мотивів її прийняття, з якими заявник не погоджується та висловлює свої заперечення.
Колегія суддів констатує, що додаткова постанова Верховного Суду від 31.01.2024 у цій справі є повною та чіткою, має вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини та викладена у послідовності, передбаченій Господарського процесуального кодексу України. Вказана постанова має вичерпні, чіткі і такі, що випливають з встановлених фактичних обставин, висновки.
Згідно з приписами частини четвертої статті 245 Господарського процесуального кодексу України про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу.
Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про роз`яснення додаткової постанови Верховного Суду від 31.01.2024 у цій справі.
Керуючись статтями 233, 234, 245 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про роз`яснення додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 904/9070/21.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                    В. Зуєв

Судді                                                                                                              Н. Багай

                                                                                                              І. Берднік