УХВАЛА

02 червня 2025 року 
м. Київ
cправа №  914/1434/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про залучення до участі у справі як третю особу

у справі № 914/1434/14
за позовом Львівського міського споживчого товариства
до Приватного підприємства «Фірма Віган В»
про  визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Львівське міське споживче товариство звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства «Фірма Віган В» (далі - ПП «Фірма Віган В»), у якому просив визнати право власності на складські приміщення площею 573,3 кв. м, за адресою: м. Львів, вул. Тургенєва (Героїв УПА), 27 .
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 20.01.2014 у справі  № 918/1952/13 визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення складу від 05.08.2004, укладений між сторонами, проте відповідач не визнає право власності позивача на це майно.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.05.2014 позов задоволено.
ОСОБА_2 - особа, яка не брала участі у справі, оскаржив рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2014 в апеляційному порядку, подавши 03.02.2025 апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2014 у справі №914/1434/14 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Львівського міського споживчого товариства про визнання права власності.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025   визнано неповажними наведені скаржником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2014 у справі № 914/1434/14 та відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження. Відмовлено ОСОБА_2 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Львівської області від 28.05.2014 у справі № 914/1434/14.
ОСОБА_2 оскаржив зазначену ухвалу в касаційному порядку і ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.05.2025 відкрито касаційне провадження у справі № 914/1434/14 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025   з підстави, передбаченої абзацом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), та постановлено здійснити перегляд зазначеної ухвали без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
15.05.2025 ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду заяву про залучення до участі у справі № 914/1434/14 як третю особу, а також подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 17.03.2025.
ОСОБА_1 зазначену заяву обґрунтовує тим, зокрема, що судове рішення у справі  № 914/1434/14 безпосередньо стосується його права щодо спірного майна.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про залучення як третьої особи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Відповідно до положень частини 1 статті 41 ГПК у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи (частина 1 статті 50 ГПК).
За змістом частини 2 статті 50 ГПК якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в силу приписів статті 50 ГПК мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку (частини 3-6 статті 50 ГПК).
Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на підставі відповідної ухвали, постановленої за клопотанням такої особи (не виключно) до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання за умови якщо ухвалене рішення по суті спору може вплинути на їхні права та обов`язки.
При цьому      ГПК    не конкретизує суд якої інстанції уповноважений залучати третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі.
За правилами частини 5 статті 50 ГПК треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу, серед яких, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб та інше.
Зі змісту наведених положень можна дійти висновку про те, що з метою недопущення ухвалення несприятливого судового рішення для третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, таких осіб наділено загальними правами сторін у справі для активної ролі у сприянні встановлення всіх обставин справи в судовому процесі.
Водночас відповідно до частини 2 статті 300 ГПК суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Системний аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень не відповідає правовій природі такого інституту (подібні висновки наведено в ухвалі Верховного Суду від 03.07.2024 у справі № 914/1688/21).
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення ОСОБА_1  як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у справі № 914/1434/14.
З огляду на викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1  про  залучення як третю особу до участі у справі № 914/1434/14 необхідно відмовити, а відзив на касаційну скаргу - залишити без розгляду.
Керуючись статтями 234, 235, 300, 314 Господарського процесуального кодексу України,    Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити  ОСОБА_1  у задоволенні заяви про залучення до участі у справі № 914/1434/14 як третю особу, а відзив на касаційну скаргу залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя          І.С. Берднік

Судді:          В.А. Зуєв 

          І.С. Міщенко