?
УХВАЛА

17 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  914/3455/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Вронської  Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця"

на рішення Господарського суду Львівської області (Матвіїв Р.І.)
від 14.08.2024

додаткове рішення Господарського суду Львівської області (Матвіїв Р.І.)
від 04.09.2024 (повний текст складений 05.09.2024)

та постанову Західного апеляційного господарського суду (Бойко С.М., Бонк   Т.Б., Якімець Г.Г.)
від 26.02.2025 (повний текст складений 07.03.2025)

у справі за позовом  ОСОБА_1 , місто Львів,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця", місто Львів,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  ОСОБА_2 , місто Львів,

про зобов`язання вчинити дії щодо надання документів товариства за 2016 - 2018 роки

ВСТАНОВИВ:
1.  ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" (далі - Відповідач) про зобов`язання вчинити дії щодо надання документів діяльності товариства за 2016 - 2018 роки.
2. В обґрунтування позовних вимог Позивачка вказувала, що Відповідач не виконує її законних вимог та не надає жодних доказів діяльності товариства, учасником якого є Позивачка. У зв`язку з наведеним Позивачка просить зобов`язати Відповідача надати копії документів товариства, а саме: статуту товариства та всіх його редакцій; протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні; річної фінансової звітності, що подавалася до контролюючих органів; документів звітності, що подаються відповідним державним органам; документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в т.ч. довідки, акти, приписи, декларації, розпорядження, рішення, тощо); документів бухгалтерського обліку; договори, що укладалися та є укладеними (в т.ч. додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких тощо) за 2016 - 2018 роки.
3. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 
4. У судовому засіданні 21.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, однак 27.03.2024 за клопотанням Позивача ухвалено повернутися до стадії підготовчого провадження і залучено до часті у справі у процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 .
5. Відповідач 05.03.2024 та 17.04.2024 подав клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на відсутність предмета спору. Таку позицію підтримала і третя особа та вважає відсутнім предмет спору станом на час ухвалення рішення
6. Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі в редакції від 25.06.2024 відмовлено. Позовні вимоги задоволено повністю. 
Зобов`язано Відповідача  упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства Позивачці шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2016 рік, а саме:
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують право на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
Зобов`язано Відповідача упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства Позивачці шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2017рік, а саме:
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні
- характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
Зобов`язано Відповідача упродовж 10 днів з дати набрання рішенням законної сили надати учаснику товариства Позивачці шляхом надіслання на адресу АДРЕСА_1 копії документів за 2018 рік, а саме:
- статуту товариства та всіх його редакцій;
- протоколів загальних зборів товариства, що приймалися та які наявні;
- річної фінансової звітності, що подавалась до контролюючих органів;
- документів звітності, що подаються відповідним державним органам;
- документів, що підтверджують права на майно (нерухоме та рухоме) та їх технічні характеристики (в тому числі довідки, акти, приписи, декларації, розродження, рішення);
- документів бухгалтерського обліку;
- договори, що укладалися та є укладеними (в тому числі додатки, акти, докази оплати, виконання та розірвання таких).
Стягнуто з Відповідача в дохід Державного бюджету України 8 052,00 грн судового збору.
7. Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 заяву Позивачки про ухвалення додаткового рішення у справі №914/3455/23 задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивачки 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
8.Постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 апеляційну скаргу Відповідача на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 у справі №914/3455/23 залишено без задоволення, а вказані рішення та додаткове рішення суду першої інстанції у справі №914/3455/23 залишені без змін. Сплату судового збору за розгляд справи в апеляційному порядку покладено на Відповідача.
9. 25 березня 2025 року Відповідач (Скаржник) засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025, у якій просить Суд:
- відкрити касаційне провадження у цій справі;
- скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025;
- у справі ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Позивачки;
- здійснити розподіл судових витрат за розгляд справи у суді касаційної інстанції у порядку, встановленому ГПК України.
10. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
11. У тексті касаційної скарги Скаржник посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України. 
12. В обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій у рішенні Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025, застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 03.12.2020 у справі №910/13808/19 (для задоволення позову про зобов`язання надати учаснику документи суд має передусім встановити наявність відмови в наданні документів та врахувати здійснення або нездійснення самим учасником конкретних дій для отримання запитуваних документів), проте у цій справі, судами попередніх інстанцій всупереч наведеному висновку Верховного Суду, не встановлено факту відмови Відповідача у наданні документів згідно запиту Позивачки; 
- від 16.02.2022 у справі №922/637/21 (щодо того, що обов`язок доведення порушення товариством права позивача на ознайомлення із запитуваними документами покладено саме на позивача), проте судами попередніх інстанцій не враховано, що Позивач не довів порушення Відповідачем зобов`язання щодо надання учасникам товариства можливості ознайомитися з документами та інформацією, необхідними для розгляду питань порядку денного на загальних зборах учасників товариства;
- від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23 (щодо обов`язку суду закрити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час до ухвалення судом першої інстанції  рішення по суті спору), проте суди попередніх інстанцій не врахували відсутність предмета спору та не закрили провадження у цій справі;
13. Крім того, в обґрунтування наведеної підстави Скаржник вказує, що у порушення вимог пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, оскільки Відповідачем було надано Позивачці всі витребувані та належним чином засвідчені копії документів проте, суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки наведеному.
14. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження додаткового рішення суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, Скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду:
- від 09.12.2021 у справі №922/3812/19 (суди при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та /або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", у разі відсутності у тексті договору умов щодо порядку обчислення таких витрат або ціни  позову, суди мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію витрат на правову допомогу), проте суд першої інстанції не врахував наведеного та безпідставно задовольнив вимоги Позивачки про стягнення 5   000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу;
-від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 (відповідно до частини восьмої статті 129 та частини третьої статті 126 ГПК України для визначення розміру судових витрат учасник справи  подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відсутність, зокрема, детального опису виконаних доручень клієнта є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності), проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Позивачкою не було надано до суду детального опису робіт (наданих послуг) на підтвердження розміру понесених витрат; 
- від 23.11.2020 у справі № 638//7748/18 (щодо того, що інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу), проте суд не звернув уваги на те, що неподання Позивачкою, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги), фактично позбавило іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність таких витрат;
- від 11.11.2021 у справі №873/137/21 (щодо "гонорару успіху" сторона має зазначати у попередньому орієнтованому розрахунку судових витрат про будь-які домовленості між клієнтом та адвокатом щодо можливості сплати додаткового гонорару за прийняття позитивного рішення на користь клієнта, та розмір такого гонорару), проте у справі, що розглядається, при поданні позовної заяви Позивачка не вказувала про будь-які домовленості між клієнтом та адвокатом щодо можливості сплати додаткового "гонорару успіху", а тому такі виграти не підлягають відшкодуванню.
15. Ураховуючи наведене та посилаючись на статтю 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", статтю 123, частини першу, другу, п`яту, шосту статті 126 ГПК України, Скаржник просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025, оскільки вважає стягнення судом судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 безпідставним, необґрунтованим та недоведеним.
16. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що вона оформлена з порушенням вимог, передбачених статтею 290 ГПК України, отже наявні підстави для залишення її без руху з огляду на таке.
17. Обґрунтовуючи підставу, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначити у касаційній скарзі: 1) норму матеріального та / або процесуального права (статтю, її частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка, на його думку, була неправильно застосована чи порушена судами попередніх інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень; 2) висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваних судових рішеннях; 3) постанову Верховного Суду (дату її ухвалення та номер справи), а також викладений у ній висновок щодо застосування саме цієї норми права, обґрунтування, в чому полягає таке порушення або неправильне застосування; 4) чи є правовідносини в справі, що розглядається, та у справі, у якій Верховний Суд виклав свій висновок, подібними.
18. Підставою касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції з метою обґрунтування мотивувальної частини постанови.
19. У касаційній скарзі в частині оскарження Скаржником рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025,  фрагментарно цитуються постанови Верховного Суду з подальшим викладенням Скаржником власної позиції щодо їх змісту, однак не вказуються конкретні норми, про застосування яких, на його думку, сформовані відповідні висновки (щодо кожного з висновків).
20. Отже, вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України не були виконані з огляду на відсутність належного обґрунтування обраної Скаржником підстави касаційного оскарження.
21. Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
22. Верховний Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які Скаржник не виклав у тексті касаційної скарги, та переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
23. Для усунення недоліків у цій частині Скаржник має належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження основного рішення, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, з урахуванням викладеного в цій ухвалі (пункти 17- 19, 19- 22).
24. Крім того, як убачається з матеріалів, доданих до касаційної скарги, Скаржником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги та не додано доказів на підтвердження його сплати.
25.          Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".
26. Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
27. Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір, що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
28. За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 2 684,00 грн.
29. Оскільки предметом позову у цій справі є зобов`язання Відповідача надати учаснику товариства копії документів за 2016, 2017 та 2018 роки, з вимогою про отримання яких Позивачка зверталася до Відповідача згідно із заявою від 22.10.2021, отже предметом позову є 3 (три) вимоги немайнового характеру.
30. Таким чином, Скаржник мав сплатити судовий збір у розмірі, що відповідає 3 (трьом) вимогам немайнового характеру.
31. Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
32. З огляду на зазначене, розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 16     104,00 грн (2     684,00 грн х 200 %).
33. Верховний Суд звертає увагу, що потреба сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, що визначає однією із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
34. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02) наголошується, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі "Ashingdane v. the United Kingdom" (пункт 57).
35. Європейський суд з прав людини в рішенні від 19.06.2001 у справі "Kreuz v. Poland" (заява №28249/95) зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).
36. Для усунення недоліків касаційної скарги у цій частині Скаржник повинен подати до Верховного Суду докази сплати судового збору в розмірі 16 104,00 грн.
37. Судовий збір має бути перерахований за такими реквізитами:
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007
- Код банку отримувача (МФО): 899998
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"
- Символ звітності банку: 207
- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).
38. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги також розміщені на офіційному вебсайті Верховного Суду.
39. Заяву про усунення недоліків касаційної скарги необхідно подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в строк, встановлений цією ухвалою, разом з доказами її надсилання іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Латориця" на рішення Господарського суду Львівської області від 14.08.2024, додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №914/3455/23 залишити без руху.
2. Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
3. Товариству з обмеженою відповідальністю "Латориця" усунути виявлені недоліки у такий спосіб:
- належним чином обґрунтувати підставу касаційного оскарження основного рішення, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням викладеного в цій ухвалі;
- подати до Верховного Суду докази сплати (доплати) судового збору в розмірі 16 104,00 грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог Суду касаційна скарга у справі №914/3455/23 вважатиметься неподаною та буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    Г. Вронська