УХВАЛА

04 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  903/421/24 

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Васьковського О.В.,                    Вронської Г.О., Дроботової Т.Б., Пєскова В.Г., Рогач Л.І., Чумака Ю.Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України», позивач, скаржник)

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025

за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» (далі - АТ «ОГС «Волиньгаз», відповідач)
на дії (бездіяльність) приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича (далі - приватний виконавець Щербаков І.М.)

та скаргою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 
на дії (бездіяльність) приватного виконавця Щербакова І.М.

за позовом ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 
до АТ «ОГС «Волиньгаз»
про стягнення 161 243 310,44 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Історія справи. Стислий зміст позовних вимог та скарг на дії приватного виконавця

1.1. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом про стягнення з АТ «ОГС «Волиньгаз» 161 243 310, 44 грн заборгованості, з яких: 106 297 520,40 грн основного боргу, 20 041 045,89 грн пені, 6 230 773,38 грн 3 % річних, 28 673 970,77 грн інфляційних втрат та судових витрат у справі.

1.2. Господарський суд Волинської області рішенням від 07.08.2024 у справі №903/421/24 позов задовольнив.

1.3. На виконання рішення господарський суд видав наказ від 04.09.2024 №903/421/24-1.

1.4. Господарський суд Волинської області ухвалою від 04.09.2024 розстрочив виконання рішення Господарського суду Волинської області від 07.08.2024 в частині стягнення судового збору.

1.5. АТ «ОГС «Волиньгаз» подало до суду першої інстанції скаргу на дії (бездіяльність) приватного виконавця Щербакова І.М., у якій просило:

1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо: 

- незупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 76195479 щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 у справі №903/421/24 до врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) АТ «ОГС «Волиньгаз», яке бере участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14 липня 2021 року №1639-IX;

- незняття арешту з усіх грошових коштів / електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 131 965 015,35 грн;

- незняття арешту зі всього належного АТ «ОГС «Волиньгаз» майна у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 131 965 015,35 грн;

2) зобов`язати приватного виконавця Щербакова І.М. усунути порушення (поновити порушене право АТ «ОГС «Волиньгаз») шляхом:

- зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 76195479 щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 у справі №903/421/24 до врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) АТ «ОГС «Волиньгаз», яке бере участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14 липня 2021 року №1639-IX;

- зняття арешту з усіх грошових коштів / електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях та належать боржнику АТ «ОГС «Волиньгаз», у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 131 965 015,35 грн;

- зняття арешту зі всього належного АТ «ОГС «Волиньгаз» майна у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 131 965 015,35 грн.

1.5.1. Скарга АТ «ОГС «Волиньгаз» обґрунтована тим, що вся сума заборгованості, яка є предметом цієї судової справи, в тому числі основний борг, штрафні санкції, підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Водночас приватний виконавець зупинив вчинення виконавчих дій лише в частині затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, обсягу перевищення фактичної вартості послуг з розподілу природного газу над тарифною виручкою, передбаченою тарифами на розподіл природного газу у сумі 41 27617 грн.

1.6. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» подало до суду першої інстанції скаргу на дії (бездіяльність) приватного виконавця Щербакова І.М., згідно з якою просить визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення основного боргу в сумі 41 276,17 грн в ході примусового виконання рішення суду, скасувати постанову від 02.10.2024 про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення основного боргу в сумі                  41 276,17 грн, зобов`язати приватного виконавця усунути порушене право стягувача шляхом здійснення виконавчих дій згідно з умовами, визначеними Законом України «Про виконавче провадження».

1.6.1. Скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз України» обґрунтована тим, що «приписи Закону України №1639-ІХ підлягають застосуванню до сум заборгованості, обсяг яких визначено та утворилась за договорами, укладеними відповідно до пунктів 1- 4 глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №294 від 30.09.2015. Натомість згідно з рішенням суду у справі заборгованість стягнута за Типовим договором постачання природного газу постачальником останньої надії, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501. Реструктуризації та списанню підлягає основний борг за купівлю газу перед НАК «Нафтогаз України», тоді як за рішенням суду у справі стягувачем є ТОВ «ГК «Нафтогаз України»».

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційної інстанції

2.1. Господарський суд Волинської області ухвалою від 28.10.2024 у справі №903/421/24:

- задовольнив скаргу АТ «ОГС «Волиньгаз» на дії приватного виконавця                  Щербакова І.М.;

- визнав неправомірною бездіяльність приватного виконавця Щербакова І.М. щодо незупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №76195479 та щодо незняття арешту з усіх грошових коштів / електронних коштів, майна, належного АТ «ОГС «Волиньгаз», в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження 131 965 015,35 грн;

- зобов`язав приватного виконавця виконавчого Щербакова І.М. зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №76195479 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області №903/421/24 від 04.09.2024 та зняти арешт з майна та усіх грошових коштів / електронних грошей, що містяться у відкритих рахунках / електронних гаманцях та належать боржнику АТ «ОГС «Волиньгаз», у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження                                 131 965 015,35 грн;

- відмовив у задоволенні скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 17.10.2024 на дії (бездіяльність) приватного виконавця Щербакова І.М.

2.1.1. Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу АТ «ОГС «Волиньгаз» на дії приватного виконавця Щербакова І. М., виходив з того, що приватний виконавець, який не є учасником процедури врегулювання заборгованості між сторонами та не уповноважений визначати її результатів і ходу проведення, встановивши що АТ «ОГС «Волиньгаз» включено до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу, на підставі відповідної постанови Національної комісії, та те що заборгованість за наказом Господарського суду Волинської області від 04.09.2024 № 903/421/24, щодо якої боржником вживаються заходи із врегулювання відповідно до Закону № 1689-ІХ, зобов`язаний був зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання цього наказу на підставі пункту 15 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (за винятком витрат на оплату судового збору), а також відповідно до частини четвертої статті 35 цього Закону - зняти арешт з майна та грошових коштів боржника.

2.1.2. Також суд першої інстанції зазначив, що задоволення скарги АТ «ОГС «Волиньгаз» про зобов`язання приватного виконавця Щербакова І. М. зупинити вчинення виконавчих дій у межах наказу суду № 903/421/24 від 04.09.2024 виключає можливість задоволення скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про визнання неправомірними дій, скасування постанови приватного виконавця про зупинення виконавчих дій у частині стягнення основного боргу в сумі 41 276,17 грн, а також зобов`язання приватного виконавця усунути порушене право стягувача шляхом здійснення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим ця скарга не підлягає задоволенню.

2.2. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 28.10.2024, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та приватний виконавець Щербаков І.М. звернулися до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

2.3. Північно-західний апеляційний господарський суд постановою від 20.01.2025 апеляційні скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та приватного виконавця                Щербакова І.М. залишив без задоволення. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 28.10.2024 у справі №903/421/24 змінив в мотивувальній частині, яку виклав у редакції постанови. В решті ухвалу залишив без змін.

2.3.1. Змінюючи мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.12.2024 та 15.01.2025 у справі № 903/62/23, про те що приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії щодо майна боржника, оскільки частка держави у його статутному капіталі з урахуванням її перебування в управлінні Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - Національне агентство), складає понад 25 %.

2.3.2. Зважаючи на необхідність врахування постанов Верховного Суду від 19.12.2024 та 15.01.2025 у справі № 903/62/23, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця Щербакова І. М. та зобов`язання його зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 76195479 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області № 903/421/24, виданого 04.09.2024, у зв`язку з відсутністю у приватного виконавця повноважень на виконання рішення суду про стягнення з АТ «Волиньгаз».

2.3.4. Також апеляційний суд зазначив, що встановлені обставини виключають підстави для задоволення скарги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про визнання неправомірними дій приватного виконавця Щербакова І. М., скасування його постанови про зупинення виконавчих дій у частині стягнення основного боргу в сумі 41 276,17 грн та зобов`язання його усунути порушене право стягувача шляхом здійснення виконавчих дій відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з цим скарга не підлягає задоволенню.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №903/421/24 скасувати та винести постанову, якою задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» у справі №903/421/24 на ухвалу суду першої інстанції від 28.10.2024.

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. У поданій касаційній скарзі ТОВ «ГК «Нафтогаз України» зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням матеріального та процесуального законодавства. З покликанням на приписи статті 1, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на підвідомчість приватному виконавцю виконання рішення у цій справі та про відсутність підстав для застосування до цих правовідносин статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на те, що в статутному капіталі відповідача частка держави становить 25 % і більше, що охоплюється абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України.

5. Позиція інших учасників справи 

5.1. У відзиві на касаційну скаргу АТ «ОГС «Волиньгаз» заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. Від інших осіб відзив до Верховного Суду не надходив.

6. Підстави передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата)

6.1. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 18.02.2025 відкрив касаційне провадження у справі №903/421/24 за вказаною касаційною скаргою на підставі абзацу 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

6.2. Відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2025, справу №903/421/24 за касаційною скаргою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 передано на розгляд об`єднаної палати для відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 19.12.2024 у справі №903/62/23, згідно з якими зміст управління активами є тотожним змісту права власності.

6.3. Колегія суддів, передаючи цю справу на розгляд об`єднаній палаті, не погоджується з таким ототожненням Національним агентством змісту поняття «управління активами боржника» зі змістом поняття «права власності» з огляду на таке.

6.4. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

6.5. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України). 

6.6. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

6.7. За загальним правилом право власності є безстроковим. Підстави припинення права власності передбачені, зокрема, статтею 346 ЦК України. 

6.8. Натомість управління активами здійснюється лише тимчасово, на строк дії арешту. 

6.9. Так, з аналізу статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) вбачається, що в управління чи для реалізації Національному агентству передаються активи за сукупності умов: такі активи визнані речовими доказами в кримінальному провадженні; їх вартість понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; можуть бути передані Національному агентству за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням суду.

6.10. Строк управління активами, що передані Національному агентству, залежить від строку дії арешту в кримінальному провадженні. З припиненням арешту або закриттям кримінального провадження має припинятися і дія управління арештованим майном.

6.11. Водночас арешт корпоративних прав із встановленням заборони на розпорядження акціями у кримінального провадженні згідно з частиною першою статті 170 КПК України веде до тимчасового позбавлення власника акцій можливості розпоряджатися ними. Цей арешт може також обмежувати право користування акціями, зокрема права на участь в управлінні компанією та інші корпоративні права, якщо такі обмеження чітко зазначені в ухвалі суду. Проте завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. 

6.12. З наведеного вбачається, що особа, чиї активи передані в тимчасове управління Національному агентству, залишається їх власником. 

6.13. Відповідно до приписів частини першої та другої статті 21 Закону № 772-VIII управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

6.14. Разом з тим відповідно до статті 21-1 Закону № 772-VIII у виняткових випадках управління активами, зазначеними в частині першій статті 21 цього Закону, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, може здійснюватися шляхом їх передачі в управління підприємству, установі, організації, що належить до сфери управління міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, або господарському товариству, 50 і більше відсотків акцій (часток) якого знаходиться у статутних капіталах господарських товариств, частка держави в яких становить 100 відсотків (далі -підприємство), на підставі рішення Кабінету Міністрів України без дотримання вимог, передбачених частиною другою статті 21 цього Закону.

6.15. Частина перша статті 1029 ЦК України передбачає, що за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

6.16. Установником управління є власник майна (частина перша статті 1032 ЦК України).

6.17. При цьому у частині шостій статті 1032 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, установником управління може бути Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

6.18. Отже, Національне агентство України по суті виконує функцію установника управління, у зв`язку з чим підстави для ототожнення таких правовідносин з управління зі змістом права власності - відсутні. 

7. Мотиви, з яких виходить об`єднана палата Касаційного господарського суду

7.1. За частиною другою статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

7.2. Щодо питання подібності правовідносин, то об`єднана палата виходить з того, що предметом касаційного перегляду у справі №903/62/23, як і у справі №903/421/24, що переглядається, було питання наявності / відсутності підстав для вчинення приватним виконавцем виконавчих дій та відкриття виконавчого провадження задля виконання судового рішення у справі щодо боржника, частка держави у статутному капіталі якого перевищує 25 %, з огляду на те що керуючий рахунками боржника в цінних паперах є Національне агентство, а управитель від Національного агентства - АТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз». Крім того, правові висновки у справі №903/62/23 безпосередньо застосовані під час розгляду справи №903/421/24, про що свідчить оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції.

7.3. Враховуючи викладене, характер спірних правовідносин, склад учасників справи, предмет і підстави позову у справах №903/421/24 та №903/62/23 у контексті застосування норм ЦК України, Закону України №772-VIII та Закону України «Про виконавче провадження» не є очевидно неподібними, а доводи, викладені в ухвалі від 21.03.2025, щодо необхідності передання справи №903/421/24 на розгляд об`єднаної палати, не є вочевидь неприйнятними.

7.4. З огляду на викладене касаційна скарга ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 підлягає прийняттю до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Керуючись статтями 234, 235, 301, 302, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №903/421/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025.

2. Призначити розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №903/421/24 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя                                                                                     Т. Малашенкова

Судді                                                                                                         І. Бенедисюк

                                                                                                         О. Васьковський

    Г. Вронська

                                                                                                         Т. Дроботова

                                                                                                         В. Пєсков

    Л. Рогач

                                                                                                         Ю. Чумак