УХВАЛА

12 травня 2025 року 
м. Київ
cправа №  904/3993/19 (904/4429/24) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Пєсков В.Г., 

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1  
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 (колегія суддів у складі: Парусніков Ю.Б. - головуючий, Верхогляд Т.А., Іванов О.Г.)
та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 (суддя Примак С.А.)   

у справі № 904/3993/19 (904/4429/24)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олтрейд 2016"
до ОСОБА_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 
про стягнення грошових коштів,
в межах справи № 904/3993/19
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос стандарт"

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21.04.2025 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24) про  задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрос стандарт" про    забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту   на нерухоме майно. Також скаржник просить зупинити виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду у касаційному порядку. 

Здійснивши перевірку касаційної скарги ОСОБА_1  та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що вона відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, у зв`язку з чим наявні підстави для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до ч. 1 ст. 294 ГПК України. 

Відповідно до  ч. 4 ст. 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для касаційного оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24) є порушення судами норм процесуального права, зокрема приписів ч. 2 ст. 136 та ч. 4 ст. 137 ГПК України ( абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України).  Також, скаржник у касаційній скарзі як на підставу для касаційного оскарження судового рішення першої та апеляційної інстанції зазначає обставини, передбачені п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Так, ОСОБА_1 , вказує, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, що викладені у  постановах від 19.08.2024 у справі № 916/719/24, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22, від 27.11.2024 у справі № 910/13310/23, від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 08.10.2024 у справі № 5026/1357/2012 (925/229/24) щодо застосування ст.ст. 76-79, 136 ГПК України. Також скаржник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо того, чи допускається накладення арешту на невизначене майно відповідача в порядку забезпечення позову, із зазначенням при цьому граничної вартості арештованого майна. 

Згідно з ч. 5 ст. 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на зазначені норми, розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 може бути здійснено судом касаційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Крім того, скаржником надано до суду клопотання про зупинення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24), яке обґрунтоване тим, що, якщо  не зупинити виконання вказаних судових рішень, будуть діяти заходи забезпечення позову, що полягають в арешті невизначеної кількості та невизначеного обсягу майна відповідача, що становить суттєву загрозу правам відповідача та не непропорційним обмеженням таких прав. 

Розглянувши подане клопотання ОСОБА_1 , Верховний Суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 332 ГПК  України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання/дії судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Клопотання про зупинення виконання/дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання або дії, оскільки правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судове рішення.

За змістом ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Враховуючи викладене, Верховний Суд не може ставити під сумнів законність судового рішення суду попередньої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття касаційного провадження тільки через те, що таке судове рішення оскаржено і скаржник вважає його незаконним, а тому дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про зупинення виконання  постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24  у касаційному порядку.

Керуючись статтями 8, 234, 235, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24). 

2. Здійснити розгляд касаційної скарги ОСОБА_1  в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 30 травня 2025 року.

4. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2025 та ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024 у справі №904/3993/19 (904/4429/24).

5. Витребувати з Господарського суду Дніпропетровської області та Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/3993/19 (904/4429/24).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Картере 
Судді                                                                                                    К. Огороднік 
                                                                                                    В. Пєсков