УХВАЛА

20 березня 2025 року
м. Київ
справа №280/8083/24
адміністративне провадження №К/990/8766/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О.,  Соколова В.М., 
перевіривши касаційну скаргу адвоката Чернікова Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просив:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення і виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення, у тому числі, але не виключно, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, з 16 березня 2022 року по 27 травня 2024 року включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01 січня 2022 року у розмірі 2481 гривня, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн.;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 16 березня 2022 року по 27 травня 2024 року включно грошове забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років, та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення, із розрахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на відповідний календарний рік, який Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році у місячному розмірі: з січня - 2481 гривня, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році у місячному розмірі: з січня - 2684 гривні, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році у місячному розмірі: з січня - 3028 гривень, з врахуванням проведених раніше виплат.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не проведенні нарахування складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з початку проходження військової служби з 16 березня 2022 року до 19 травня 2023 року включно, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (доплату) ОСОБА_1 розміру посадового окладу, окладу за військовими званнями та відсоткової ставки за вислугу років, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористану відпустку, грошову допомогу на оздоровлення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 16 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року; встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
03 березня 2025 року адвокат Черніков Дмитро Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі №280/8083/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Частиною першою статті 334 КАС України  передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у  постанові Верховного Суду, крім випадку наявності  постанови Верховного Суду  про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 380/13292/24 є оскарження судових рішень, перелік яких визначений у пункті 1 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що судом першої та апеляційної інстанції під час ухвалення судових рішень неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а саме:
- статей 17, 21 Конституції України, частини четвертої статті 7 КАС України (в частині застосування норм Конституції України як норм прямої дії та неможливості звуження прав), за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме щодо питання «Чи підлягає перерахунку грошове забезпечення військовослужбовця після 20 травня 2023 року (дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481) виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, через незастосовування положення нормативно- правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи?
- статей 6, 7, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 420/724/22, а також статті 7 КАС України без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 11 квітня 2024 року у справі № 380/11528/22, від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19, від 09 червня 2022 року у справі № 520/2098/19.
Суд касаційної інстанції зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
У контексті спірних правовідносин необхідно зазначити, що у цій справі скаржник оскаржує рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про здійснення розрахунку грошового забезпечення позивача з 20 травня 2023 року по 29 лютого 2024 року і відповідних виплат при звільненні з військової служби виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року.
У справі № 160/1088/19 спірні правовідносини стосувалися визнання протиправних та скасування податкових повідомлень-рішень за порушення підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
У справах № 520/2098/19, № 380/11528/22, № 420/724/22 спірні правовідносини стосувалися бездіяльності відповідача, яка полягає у невиготовлені та ненаправлені до ПФУ нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення на підставі статей 43, 8, 10 та 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, підстави, предмет позову та нормативне регулювання справ № 160/1088/19, № 520/2098/19, № 380/11528/22, № 420/724/22 є відмінними від тих, що маємо у цій справі.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес.
Проте, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Керуючись статтями 248, 329-332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу адвоката Чернікова Дмитра Юрійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 листопада 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без руху.
Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання:
- уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Роз`яснити, що в разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
 В.М. Соколов ,
Судді Верховного Суду