УХВАЛА

04 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  927/422/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ємця А. А. - головуючого, Бенедисюка І. М., Малашенкової Т. М., 

розглядаючи у порядку письмового провадження касаційні скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"» 

на постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2025 (колегія суддів: Тищенко А. І. (головуюча), Іоннікова І. А., Михальська Ю. Б.), ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 18.09.2024 та ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.10.2024 (суддя Сидоренко А. С.)

за скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"» на дії  /  бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"»
до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"»
про стягнення 141  836  139,60  грн,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз"» (далі - АТ «Чернігівгаз», боржник) звернулося до Господарського суду Чернігівської області зі скаргами на дії  /  бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайло Андрійовича (далі - приватний виконавець), в яких просило:

1) у скарзі на неправомірні дії приватного виконавця

-          визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанов:

про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) №  НОМЕР_1 від 02.09.2024 з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 06.08.2024 № 927/422/24 про стягнення з АТ «Чернігівгаз» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ ГК «Нафтогаз України», стягувач) 94  049  517,56 грн заборгованості, 24  024  284,26 грн інфляційних втрат, 5  451  668,40  грн 3  % річних, 18  310  669,38  грн пені;

про арешт майна боржника від 03.09.2024 (зведене ВП №  НОМЕР_2) щодо стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця, витрат ВП в сумі 156  953  239,56  грн;

про арешт коштів боржника від 03.09.2024 (ВП №  НОМЕР_1) щодо стягнення витрат ВП, штрафів, виконавчого збору  /  основної винагороди приватного виконавця в сумі 156  020  184,56 грн;

про арешт коштів боржника від 03.09.2024 (ВП № НОМЕР_3) в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат ВП в розмірі 933  055,00 грн;

про об`єднання ВП №  НОМЕР_1 та ВП № НОМЕР_3 у зведене ВП №  НОМЕР_2 від 03.09.2024;

-          визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця від 02.09.2024 про відкриття ВП №  НОМЕР_1, від 03.09.2024 про арешт майна боржника (зведене ВП №  НОМЕР_2), про арешт коштів боржника (ВП №  НОМЕР_1), про арешт коштів боржника (ВП № НОМЕР_3), про об`єднання ВП №  НОМЕР_1 та ВП № НОМЕР_3 у зведене ВП №  НОМЕР_2;

-          зобов`язати приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право АТ «Чернігівгаз») шляхом: (1) повернення на рахунок боржника 3  608  268,48  грн незаконно списаних коштів; (2) вжиття всіх необхідних заходів, пов`язаних зі зняттям арешту у зведеному ВП №  НОМЕР_2, ВП №  НОМЕР_1 з усіх грошових коштів  /  електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках  /  електронних гаманцях і належать боржнику, а саме: винести та надіслати органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про арешт коштів боржника, а також сторонам ВП, постанову про зняття арешту;

2) у скарзі на бездіяльність приватного виконавця

-          визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця щодо незупинення вчинення виконавчих дій у ВП на підставі п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»  (далі - Закон №  1404-VIII) та незняття арешту з грошових коштів АТ «Чернігівгаз», що містяться на семи відкритих рахунках в АТ «Ощадбанк» (м. Чернігів, просп. Миру, 19) та одинадцяти відкритих рахунках в АТ «Банк "Кліринговий Дім"» (м. Київ, вул.  Борисоглібська, 5-А);

-          зобов`язати приватного виконавця усунути порушення (усунути порушене право АТ «Чернігівгаз») шляхом: (1) винесення постанови у ВП №  НОМЕР_1 про зупинення вчинення виконавчих дій відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 34 Закону №  1404-VIII та про зняття арешту з грошових коштів боржника, що містяться на вказаних відкритих рахунках; (2) вжиття всіх необхідних заходів, пов`язаних зі зняттям арешту у ВП №  НОМЕР_1 з грошових коштів боржника, що містяться на зазначених відкритих рахунках, а саме: надіслати постанову про зняття арешту органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про арешт коштів боржника.

Скарги на дії  /  бездіяльність приватного виконавця мотивовані тим, що:

-          виконання рішення суду у справі №  927/422/24 не може бути здійснене приватним виконавцем з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст.  5 Закону №  1404-VIII та ураховуючи, що станом на момент відкриття ВП №  НОМЕР_1 боржником є юридична особа, частка держави у статутному капіталі якої перевищує 25  % та корпоративні права якої є активами, переданими в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) відповідно до ухвал слідчого судді, разом з тим виконання рішення суду в цій справі віднесене до компетенції державного виконавця, втім примусове його виконання можливе після врегулювання заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі - Закон №  1639-ІХ);

-          згідно з платіжною інструкцією боржник в добровільно сплатив суму судового збору, стягнуту за рішенням суду, незважаючи на що приватний виконавець виніс постанову про арешт рахунків товариства в межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору  /  основної винагороди приватного виконавця, витрат ВП та штрафі у розмірі 933  055,00  грн;

-          дії приватного виконавця стосовно прийняття заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови від 02.09.2024 у ВП №  НОМЕР_1 вчинені з порушенням ч. 2 ст. 24 Закону №  1404-VIII, а щодо незупинення вчинення виконавчих дій та незняття арешту з відкритих рахунків боржника - п. 15 ч. 1 ст.  34 цього Закону з урахуванням приписів Закону №  1639-ІХ.

Господарський суд Чернігівської області в ухвалі від 18.09.2024, залишеною без змін Північним апеляційний господарським судом згідно з постановою від 14.01.2025, відмовив у задоволенні скарги АТ «Чернігівгаз» на неправомірні дії приватного виконавця.

У постанові від 14.01.2025 та в ухвалі від 18.09.2024 суди попередніх інстанцій виснували, що у цьому випадку відсутні порушення:

-          п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону №  1404-VIII, адже у державному реєстрі відсутні відомості про те, що частка держави в статутному капіталі АТ «Чернігівгаз» перевищує 25  %, а боржник помилково ототожнює передачу корпоративних прав АТ «Чернігівгаз» в управління АРМА з передачею їх у власність держави, тому товариство не є юридичною особою, частка держави у статутному капіталі якої перевищує 25  %, відповідно, приватний виконавець має право здійснювати примусове виконання рішення суду у цій справі; це ж за висновками судів стосується і тієї обставини, що 25,000015  % у статутному капіталі АТ «Чернігівгаз» належить АТ НАК «Нафтогаз України», яке лише здійснює права та несе обов`язки акціонера (при цьому суди врахували правову позицію Верховного Суду у постанові від 10.07.2020 у справі №  913/398/16);

-          ч. 2 ст. 24 Закону №  1404-VIII, оскільки стягувач подав приватному виконавцю заяву про відкриття виконавчого провадження з доказами наявності у боржника відкритого рахунку в банку, який знаходиться в місті Києві - в межах виконавчого округу приватного виконавця Корольова М. А. (при цьому суди врахували правові висновки Верховного Суду у постановах, зокрема, від 21.05.2021 у справі №  905/64/15, від 05.07.2023 у справі №  925/384/21, від 21.12.2023 у справі №  917/1790/20);

-          перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - реєстр), не може бути підставою для задоволення скарги на неправомірні дії приватного виконавця з огляду на її предмет та підстави;

-          матеріали справи не містять доказів обізнаності приватного виконавця з обставинами сплати боржником стягнутої суми судового збору в добровільному порядку на момент винесення постанов від 02.09.2024 та від 03.09.2024, однак підтверджують вчинення приватним виконавцем дій щодо винесення відповідних постанов у зв`язку з виконанням боржником судового наказу про стягнення суми судового збору, що унеможливлює визнання дій приватного виконавця в цій частині неправомірними.

Господарський суд Чернігівської області в ухвалі від 09.10.2024, залишеною без змін Північним апеляційний господарським судом згідно з постановою від 14.01.2025, відмовив у задоволенні скарги АТ «Чернігівгаз» на бездіяльність приватного виконавця.

У постанові від 14.01.2025 та в ухвалі від 09.10.2024 суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що присуджена судом до стягнення сума заборгованості не підлягає врегулюванню відповідно до Закону №  1639-ІХ, оскільки за рішенням суду стягнуто заборгованість, яка виникла з типового договору постачання природного газу з постачальником «останньої надії», а не з договору, укладеного на загальних підставах відповідно до пп. 1 - 4 гл. 6 р. ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №  294. Крім того, боржник не надав: доказів на підтвердження того, що подавав НКРЕКП довідку, до якої була включена заборгованість, присуджена до стягнення судом у цій справі; договору про організацію взаєморозрахунків для погашення такої заборгованості, а списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних втрат та процентів річних здійснюється лише за договорами купівлі-продажу  /  постачання природного газу та про надання послуг з транспортування природного газу.

У поданих касаційних скаргах АТ «Чернігівгаз», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить:

-          скасувати постанову апеляційного суду від 14.01.2025 та ухвалу суду першої інстанції від 18.09.2024, прийняти нове рішення, яким скаргу боржника на дії приватного виконавця задовольнити в повному обсязі. 

За доводами цієї касаційної скарги виконання рішення суду у цій справі не підвідомче приватному виконавцю з огляду на п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону №  1404-VIII та на те, що корпоративні права боржника є активами, переданими в управління АРМА відповідно до ухвал слідчого судді, а висновки судів попередніх інстанцій, покладені в основу відмови у задоволенні скарги боржника на неправомірні дії приватного виконавця, зроблені без урахування правових позицій Верховного Суду у постановах від 31.01.2024 у справі №  925/1355/22, від 16.04.2024 у справі №  922/331/23, від 18.06.2024 у справі №  922/1297/23, від 19.12.2024 у справі №  903/62/23 (в яких суд касаційної інстанції зазначив, що зміст управління активами є тотожним змісту права власності);

-          скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 14.01.2025 та ухвалу місцевого господарського суду від 09.10.2024, прийняти нове рішення, яким скаргу боржника на бездіяльність приватного виконавця задовольнити в повному обсязі.

На думку скаржника, в касаційній скарзі на названі судові рішення, стягнута за рішенням суду заборгованість підлягає врегулюванню відповідно до Закону №  1639-ІХ в цілому (щодо стягнення суми основного боргу, пені, інфляційних втрат та процентів річних), оскільки НКРЕКП включила боржника у реєстр 16.11.2022, а висновки судів попередніх інстанцій зроблені всупереч правовим позиціям Верховного Суду, зокрема, у постановах від 15.06.2023 у справі №  904/5698/20, від 30.10.2023 у справі №  925/555/21, від 21.12.2023 у справі №  380/13876/22, від 11.07.2024 у справі №  921/366/23, від 12.06.2024 у справі №  500/4626/22, від 19.12.2024 у справі №  903/62/23, від 17.01.2025 у справі №  925/958/22.

Верховний Суд в ухвалах від 19.02.2025 відкрив касаційне провадження у справі з підстави, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

До Верховного Суду подали:

ТОВ ГК «Нафтогаз України» 05.03.2025 та 06.03.2025 - відзиви на касаційні скарги боржника на оскаржувані судові рішення, в яких наведено заперечення проти доводів касаційних скарг та висловлено прохання про залишення касаційних скарг без задоволення, а постановлених у справі судових рішень - без змін;

приватний виконавець 06.03.2025 та 07.03.2025 - відзиви на касаційні скарги боржника, в яких приватний виконавець заперечив доводи касаційних скарги, просив залишити їх без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін;

ТОВ ГК «Нафтогаз України» 06.03.2025 - клопотання про зупинення касаційного провадження у справі на підставі п. 7 ч. 2 ст. 228 ГПК України до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - об`єднана палата) справи  №  922/1633/24, в якій розглядається питання стосовно співвідношення змісту правовідносин з управління та змісту права власності в контексті вирішення питання про можливість  /  неможливість примусового виконання судових рішень щодо боржника, корпоративні права якого перебувають в управлінні АРМА, а саме вирішується питання наявності  /  відсутності підстав для відступу від висновку Верховного Суду у постанові від 19.12.2024 у справі №  903/62/23, на яку покликається скаржник, про те що зміст управління активами є тотожним змісту права власності.

Розглянувши назване клопотання ТОВ ГК «Нафтогаз України», колегія суддів зазначає таке.

Предметом касаційного оскарження у справі №  903/62/23 (за скаргою оператора газорозподільних систем на дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, арешт коштів боржника, арешт майна боржника, зупинення вчинення виконавчих дій) була постанова апеляційного суду, якою скасовано в частині ухвалу суду першої інстанції про часткове задоволення скарги на дії приватного виконавця з посиланням на те, що ототожнення передання в управління АРМА корпоративних прав акціонерів боржника та переходу у державне володіння саме права власності на частки (корпоративні права) у статутному капіталі боржника є безпідставним, відповідно, виконання рішення суду підвідомче приватному виконавцю, що узгоджується з висновками судів попередніх інстанцій у справі, яка розглядається

Скасовуючи постанову апеляційного суду та залишаючи в силі ухвалу суду першої інстанції, Верховний Суд у постанові від 19.12.2024 у справі №  903/62/23 виснував, що визначений ст. 1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» зміст управління активами є тотожним змісту права власності, наведеному у ст. 317 ЦК України (власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном). При виконанні судових рішень щодо стягнення коштів за рахунок активів боржника, які у передбаченому законом порядку передані в управління АРМА, підлягає застосуванню п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону №  1404-VIII, оскільки вказана норма не має будь-яких застережень відносно того, що частка держави в розмірі більш ніж 25  % статутного капіталу має належати їй лише на праві власності та/або з зазначенням про це у відповідних державних реєстрах. Після запровадження управління майном держава в особі АРМА набула тимчасово права власника щодо таких корпоративних прав з метою забезпечення збереження активів та збереження (за можливості - збільшення) їх економічної вартості. Отже, приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження та здійснювати виконавчі дії щодо майна боржника, оскільки частка держави в статутному капіталі з урахуванням її перебування в управління АРМА складає більше 25  %.

Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 26.02.2025 передала на розгляд об`єднаної палати справу №  922/1633/24 з метою відступу від наведених правових висновків Верховного Суду у постанові від 19.12.2024 у справі №  903/62/23.

Проте 21.03.2025 об`єднана палата постановила ухвалу, згідно з якою повернула справу №  922/1633/24 відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

У справі, яка розглядається, колегія суддів звертається до правової позиції, яка містяться у низці постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо питання застосування п. 10 ч. 1 ст. 252 Цивільного процесуального кодексу України, який кореспондується з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, зокрема, такого змісту: «Тлумачення пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України свідчить про те, що суд може зупинити провадження у справі лише у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку: а) палатою; б) об`єднаною палатою; в) Великою Палатою Верховного Суду, та прийняття ними справи до свого провадження. Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли на розгляді перебуває справа, за наслідками перегляду якої Верховний Суд може прийняти постанову, у якій міститься правовий висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати (частина друга статті 416 ЦПК України)» (див. постанови від 19.02.2020 № 607/18957/18, від 21.07.2021 № 265/2189/20, від 18.05.2022 №  296/685/20, від 01.02.2023 №  127/34633/21, від 21.06.2023 № 757/55435/18-ц).

Враховуючи вказане, підстави для задоволення клопотання ТОВ ГК «Нафтогаз України» про зупинення касаційного провадження у справі, яка розглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою справи  №  922/1633/24, відсутні, відповідно, колегія суддів відмовляє у задоволенні такого клопотання.

Водночас колегія суддів встановила, що 21.03.2025 колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постановила ухвалу про передачу подібної справи №  903/421/24 на розгляд об`єднаної палати з метою відступу від правових висновків Верховного Суду у постанові від 19.12.2024 у справі №  903/62/23.

Об`єднана палата в ухвалі від 04.04.2025 прийняла до розгляду справу №  903/421/24.

Згідно з імперативними вимогами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Забезпечення єдності судової практики - це реалізація принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку, зокрема, об`єднаною палатою.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 7 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на те що питання застосування п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону №  1404-VIII предметом розгляду Суду, а правовий висновок об`єднаної палати у подібній справі №  903/421/24 може мати суттєве значення для вирішення справи, яка розглядається, колегія суддів з власної ініціативи, з метою дотримання єдності судової практики дійшла висновку про зупинення касаційного провадження у справі, яка розглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою справи №  903/421/24.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234, 235, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі №  927/422/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи  №  903/421/24.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                           А. А. Ємець

Судді:                                                                                 І. М. Бенедисюк

                                                                                          Т. М. Малашенкова