УХВАЛА

01 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  902/633/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ємця   А.   А. - головуючого, Бенедисюка   І.   М., Колос   І.   Б.,
за участю секретаря судового засідання Рєзнік А. В.,
представників учасників справи:
позивача - Дмитренко   Р.   Ф.,
відповідача - Покотило   В.   М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства «Вінницяобленерго»
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 (колегія суддів: Олексюк   Г.   Є. - головуючий, Гудак   А.   В., Мельник   О.   В.) та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2024 (суддя Нешик   О.   С.)
у справі за позовом Акціонерного товариства «Вінницяобленерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю  «Вороновицьке ХПП»
про стягнення грошових коштів
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  «Вороновицьке ХПП»
до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго»
про визнання незаконним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.1          Акціонерне товариство «Вінницяобленерго» (далі - АТ «Вінницяобленерго») звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю  «Вороновицьке ХПП» (далі - ТОВ «Вороновицьке ХПП») 21   243   421,04   грн вартості необлікованої електричної енергії.
1.2          Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на виявлене порушення ТОВ «Вороновицьке ХПП» підпункту 8 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №   312 від 14.03.2018 (далі - Правила; ПРРЕЕ), про що складено акт про порушення від 09.11.2023 №   03991.
1.3          ТОВ «Вороновицьке ХПП» звернулось до суду із зустрічним позовом до АТ «Вінницяобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення комісії структурної одиниці «Вінницькі центральні електричні мережі» АТ «Вінницяобленерго» по розгляду акта про порушення від 09.11.2023 №   03991, оформленого протоколом від 28.02.2024 №   03991. 
1.4          Зустрічний позов мотивований тим, що ТОВ «Вороновицьке ХПП» не було повідомлено у встановленому порядку про дату, час та місце проведення засідання комісії по розгляду акта про порушення, що є порушенням приписів ПРРЕЕ та прав споживача щодо можливості надавати пояснення.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1          Господарський суд Вінницької області рішенням від 14.10.2024, залишеним без змін згідно з постановою  Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2025, у задоволенні первісного позову відмовив. Зустрічний позов задовольнив: визнав незаконним та скасував рішення комісії Структурної одиниці «Вінницькі центральні електричні мережі» АТ «Вінницяобленерго» по розгляду акта про порушення від 09.11.2023 №   03991, оформлене протоколом від 28.02.2024 №   03991. 
2.2          Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, виходили з таких обставин: виникнення аварійної ситуації на об`єкті споживача 17.10.2023 (пошкодження трансформатора); відключення електроживлення об`єкта споживача з 18.10.2023 по 09.11.2023 від «Ф-9 «Оленівка», що зокрема, визнає відповідач у заяві № СО-54-973 від 13.09.2024; вжиття споживачем заходів по відновленню працездатності об`єкта після аварійної ситуації; надіслання споживачем листа від 08.11.2023 №   102 на адресу оператора системи 09.11.2023 об 11 год. 48 хв. про необхідність надання дозволу на зрив пломби №   С77402991 для заміни пошкодженого трансформатора до початку перевірки АТ «Вінницяобленерго»; у присутності представників АТ   «Вінницяобленерго» проведені роботи по відновленню працездатності «РП9»; працездатність «РП9» була повністю відновлена з подальшим переходом на «Ф-9 підстанції Оленівка».
2.3          При цьому суди зауважили, що ні в акті про порушення від 09.11.2023 №   03991, ні в протоколі засідання комісії оператора системи від 28.02.2024 не визначено відповідного підпункту пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, на підставі якого проведено нарахування обсягу необлікованої електричної енергії. Водночас під час розгляду цієї справи АТ «Вінницяобленерго» наполягало на тому, що зірвання пломби №   С77402991 з комірки трансформаторів є порушенням, що підпадає під регулювання підпункту 1 пункту 8.4.2 глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, внаслідок чого розрахований обсяг необлікованої електричної енергії в зв`язку з його виявленням.
2.4          За встановлених у справі обставин суди констатували, що позивач за первісним позовом не довів факт безоблікового споживання електричної енергії відповідачем за первісним позовом внаслідок зриву пломби №   С77402991. Посилаючись на те, що у цьому випадку має місце несанкціоноване пошкодження встановленої пломби на пристрої вузла обліку, однак є недоведеною обставина безоблікового споживання електричної енергії ТОВ «Вороновицьке ХПП», суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виснував про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин глави 8.4 розділу VIII ПРРЕЕ, яка стосується наслідків порушення споживачем цих Правил та безоблікового споживання електричної енергії, і, відповідно, стягнення із відповідача спірної вартості необлікованої електричної енергії.
2.5          Вирішуючи спір за зустрічним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду акта про порушення від 09.11.2023 №   03991 оператором системи не дотримано вимог пункту 8.2.6 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ в частині належного повідомленням споживача про дату, час та місце проведення засідання комісії, внаслідок чого права споживача бути присутнім на засіданні комісії та надавати пояснення були порушені, що є безумовною підставою для       визнання спірного рішення комісії, оформленого протоколом від 28.02.2024, незаконним та його скасування.
3.          Короткий зміст касаційної скарги, позиція учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні питання
3.1          АТ   «Вінницяобленерго» у касаційній скарзі просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов щодо стягнення з ТОВ «Вороновицьке ХПП» вартості необлікованої електричної енергії.
3.2          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач за первісним позовом зазначає, що суди не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: пункту 8.2.4 ПРРЕЕ без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №   906/513/18 (з урахуванням ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №   17-14-01/1494 (925/1157/21)), від 19.09.2023 у справі №   925/1157/21, від 28.06.2023 у справі №   903/750/22, від 30.08.2023 у справі №   725/630/22; пункту 8.2.6 Правил без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №   553/2170/19, від 20.09.2021 у справі №   911/1122/20, від 31.10.2023 у справі №   927/1160/20.
3.3           ТОВ «Вороновицьке ХПП»  у відзиві на касаційну скаргу заперечує викладені в ній доводи і просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Також відповідач за первісним позовом у відзиві просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 100   000   грн.
3.4           12.03.2025 через «Електронний суд» Від АТ   «Вінницяобленерго» надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу, у якій заявник крім іншого зазначає, що заявлена у відзиві на касаційну скаргу сума витрат на професійну правничу допомогу є очевидно неспівмірною зі складністю написання відзиву.
4.          Мотивувальна частина
4.1           Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
4.2          Верховний Суд зазначає, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
4.3          При цьому сам скаржник у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначає підставу, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.
4.4          Дослідивши викладені у касаційній скарзі доводи, зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі №   902/633/24 на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України з огляду на таке.
4.5          Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
4.6          Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
4.7          Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.
4.8          Отже, відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
4.9          Підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції для обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
4.10          При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
4.11          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19 виклала правову позицію, відповідно до якої на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями, відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими. 
4.12          Скаржник у касаційній скарзі посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №   906/513/18, від 19.09.2023 у справі №   925/1157/21, від 28.06.2023у справі №   903/750/22, від 30.08.2023 у справі №   725/630/22 щодо застосування пункту 8.2.4 ПРРЕЕ.
4.13          Перевіряючи аргументи АТ   «Вінницяобленерго», Суд виходить з такого.
4.14          Відповідно до пункту 8.2.4 глави 8.2 розділу VІІІ ПРРЕЕ у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до порядку, визначеного главою 8.4 цього розділу. 
4.15          Згідно з пунктом 8.4.1 глави 8.4 розділу VІІІ ПРРЕЕ оператор системи визначає обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення цих Правил та/або виявлення фактів безоблікового споживання електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без засобів вимірювальної техніки, відповідно до вимог цієї глави.
4.16          У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення цієї глави не застосовуються.
4.17          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі №   906/513/18, на яку посилається скаржник, частково погодилась з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними зокрема у справі №   920/833/17, та уточнила їх таким чином: пошкодження чи зрив пломб, відповідальність за збереження і цілісність яких відповідно до акта про пломбування покладено на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені, є окремими порушеннями Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №   28 (далі - НКРЕ, ПКЕЕ відповідно), які полягають у невиконанні зазначеними суб`єктами передбаченого пунктом 3.3 і підпунктом 26 пункту 10.2 ПКЕЕ обов`язку зі збереження пломб, що відповідно до пунктів 6.40, 6.41 ПКЕЕ та підпунктів 1, 2 пункту 2.1 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика), є підставою для застосування її положень та нарахування вартості необлікованої електричної енергії (плати за поставлену електричну енергію).
4.18          При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що відповідно до підпунктів 1 та 2 пункту 2.1 Методики, вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕ: 1) порушення цілісності пломб, цілісності пломбувального матеріалу, на якому встановлені пломби (дріт, кордова нитка тощо), порушення цілісності гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал (далі - порушення пломб), або відсутності на приладах обліку пломб з відбитками тавр про повірку приладів обліку (за умови наявності акта про збереження пломб, складеного в порядку, установленому ПКЕЕ, або іншого документа, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб, та за умови втручання споживача в роботу приладів обліку); 2) пошкодження або відсутності пломб з відбитками тавр енергопостачальника чи інших заінтересованих сторін, індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, складеному в порядку, визначеному ПКЕЕ, або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування і передачу на збереження приладів обліку, установлених пломб та індикаторів.
4.19          Водночас 11.06.2018 ПКЕЕ втратили чинність на підставі постанови НКРЕКП від 14.03.2018 №   312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії», що свідчить про неподібність правовідносин у справах, на які посилається скаржник до спірних правовідносин між сторонами у справі, що розглядається, оскільки оскаржуване у цій справі рішення комісії прийнято на підставі ПРРЕЕ, а не ПКЕЕ.
4.20          У справі №   925/1157/21 предметом судового розгляду були позовні вимоги про визнання недійсним рішення комісії Корсунь-Шевченківської філії (ЕМ) ПАТ «Черкасиобленерго» з розгляду акта про порушення, оформленого протоколом від 28.07.2021.
4.21           Колегія суддів Верховного Суду у цій справі звернула увагу, що у разі своєчасного (до виявлення порушення представниками оператора системи) письмового повідомлення споживачем оператора системи про виявлені ним пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля) положення глави 8.4. ПРРЕЕ не застосовуються.
4.22          Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.09.2023 у справі №   925/1157/21, скаржник у порядку, передбаченому статтями 74, 76- 77 ГПК України не довів, що він повідомляв оператора системи про виявлення пошкодження засобів вимірювальної техніки, пошкодження або зрив пломб (за умови відсутності явних ознак втручання в роботу засобів вимірювальної техніки) чи пошкодження індикатора (за умови наявності активного елемента індикатора) або спрацювання індикатора (за умови відсутності підтвердження заводом виробником індикатора факту його спрацювання внаслідок дії магнітного поля).
4.23          Водночас у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що зрив пломби № С77402991 з комірки трансформаторів було здійснено 09.11.2023 задля встановлення нового трансформатора та відновлення електропостачання для господарських потреб споживача після повідомлення оператора системи шляхом надсилання листа № 102 від 08.11.2023.
4.24          У справі №   903/750/22 позов про визнання недійсним та скасування рішення комісії з розгляду актів позивач обґрунтував тим, що відповідач під час проведення перевірки, складання акта про порушення від 11.07.2022 № 000050 та прийняття рішення, оформленого протоколом, порушив Правила. 
4.25          За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд у зазначеній справі зазначив, що суди попередніх інстанцій належним чином дослідили питання щодо правомірності акта про порушення як доказу вчинення правопорушення та дійшли правильного висновку про його відповідність вимогам ПРРЕЕ.
4.26          У справі №   725/630/22, на яку також посилається скаржник, Верховний Суд не погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджувати факт втручання позивача у роботу засобу вимірювання чи вчинення інших дій, які б призвели до зміни показів засобів вимірювальної техніки, оскільки такий факт підтверджено експертизою і для визначення вартості необлікованої електричної енергії в даному випадку не потрібно встановлювати, чи мало місце безоблікове споживання електричної енергії.
4.27          Отже, у наведених заявником касаційної скарги для порівняння справах висновки зроблені з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами у кожній конкретній справі, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідних рішень. 
4.28          У контексті застосування пункту 8.2.6 Правил АТ   «Вінницяобленерго» вважає, що суди не врахували висновку щодо застосування цієї норми, викладеного у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №   553/2170/19, від 20.09.2021 у справі №   911/1122/20, від 31.10.2023 у справі №   927/1160/20.
4.29          Так, згідно із пунктом 8.2.6 Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів про порушення створюється оператором системи і має складатися не менше ніж з 3 уповноважених представників оператора системи. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення. Оператор системи повинен вести журнал реєстрації засідань комісії з розгляду актів про порушення, в якому зазначаються дата проведення засідання; номер протоколу; склад комісії; склад запрошених на засідання комісії (представники Регулятора, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів); відмітка про присутність або відсутність споживача; перелік питань, які розглядалися на засіданні комісії; час розгляду кожного з питань, зміст окремої думки учасників комісії (у разі її наявності) та стислий зміст рішення. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. У разі відмови споживача або представника споживача від отримання акта про порушення, у якому визначено місце, час та дату проведення засідання комісії, або окремого повідомлення про місце, час і дату засідання комісії оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу, визначену в даних щодо споживача, наявних в оператора системи. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну.
4.30          У постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №   553/2170/19 зазначено, що аналіз пункту 8.2.6 глави 8.2 розділу VІІІ Правил свідчить про те, що присутність споживача чи уповноваженої ним особи на засіданні комісії є правом, а не обов`язком.
4.31          У постанові Верховного Суду від 20.09.2021 у справі №   911/1122/20 сформовано висновок про те, що зазначення в акті про порушення інформації про дату й час проведення засідання комісії може визнаватися належним та допустимим доказом повідомлення представника споживача про проведення засідання комісії з розгляду такого акта.
4.32          Схожі правові висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 31.10.2023 у справі №   927/1160/20, на яку посилається скаржник. 
4.33          Проаналізувавши зміст наведених скаржником постанов у контексті доводів касаційної скарги та висновків судів попередніх інстанцій у цій справі, Суд зазначає про те, що встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у справах №   553/2170/19, №   911/1122/20, №   927/1160/20, є відмінними від встановлених судами фактичних обставин у цій справі за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.
4.34          У справі, що  розглядається, суди попередніх інстанцій дослідили та оцінили за правилами статті 86 ГПК України зібрані у справі докази у їх сукупності і дійшли висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про повідомлення представників споживача про дату, час та місце проведення засідання комісії 28.02.2024, чим порушено право споживача бути присутнім на засіданні комісії та надавати пояснення. 
4.35          Фактично у касаційній скарзі відповідач за зустрічним позовом висловлює незгоду саме зі здійсненою судами оцінкою встановлених у справі обставин у взаємозв`язку з наданими на їх підтвердження доказами та доводить необхідність зміни такої (на його користь), що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 300 ГПК України. 
4.36          За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
4.37          Інших підстав для перегляду справи у суді касаційної інстанції, крім пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, позивач у касаційній скарзі не наводить. 
4.38          Верховний Суд бере до уваги доводи відповідача за первісним позовом, викладені у відзиві на касаційну скаргу, у тій частині, яка узгоджуються з викладеним у цій ухвалі.
Щодо судових витрат
4.39          У зв`язку з тим що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, судовий збір за розгляд касаційної скарги покладається на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» не підлягає. 
4.40          ТОВ «Вороновицьке ХПП»  у відзиві на касаційну скаргу  просить стягнути з АТ «Вінницяобленерго» судові витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 100   000   грн.
4.41          Перевіряючи аргументи відповідача за первісним позовом у цій частині, Суд виходить з такого. 
4.42          У частині 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
4.43          Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
4.44          Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
4.45          Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
4.46          Сукупний аналіз зазначених приписів ГПК України дає можливість прийти до висновку, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. 
4.47          Представництво інтересів ТОВ «Вороновицьке ХПП» у цій справі здійснювалося на підставі договору про надання правової допомоги від 01.06.2018 (далі - Договір), укладеного між ТОВ «Вороновицьке ХПП»  (далі - клієнт) та адвокатом Покотило   Владиславом Миколайовичем (далі - адвокат).
4.48          Заявник як підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції подав копії рахунку та платіжної інструкції, зазначивши, що копія Договору міститься у матеріалах справи. 
4.49          За змістом пункту 1.2 Договору клієнт надає право (уповноважує) адвоката, зокрема, представляти права і законні інтереси клієнта в правоохоронних та контролюючих органах, судах всіх інстанцій, у тому числі судах першої інстанції (загальних, господарських, адміністративних), судах апеляційної та касаційної інстанцій (загальних, господарських, адміністративних), Конституційному Суді України з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику, третій особі, стороні виконавчого провадження та захиснику клієнта незалежно від його процесуального статусу (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок тощо).
4.50          У пункті 5.1 Договору сторони узгодили, що перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, окремо обумовлюються сторонами та можуть визначатись  додатковим договором до цього Договору.
4.51          Водночас ТОВ «Вороновицьке ХПП», порушуючи питання щодо стягнення судових витрат, не надало доказів на підтвердження факту отримання ним від адвоката послуг з професійної правничої допомоги, обґрунтованості заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката, детального опису робіт, що унеможливлює встановлення обставин щодо часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, та обсягу наданих адвокатом послуг, а також вирішення питання обґрунтованості розміру цих витрат та його пропорційності предмету спору. При цьому Договір, про наявність якого у матеріалах справи зазначає заявник, не містить умов щодо погодження його сторонами фіксованого розміру винагороди у суді касаційної інстанції, а додатковий договір з цього питання ТОВ «Вороновицьке ХПП» до відзиву на касаційну скаргу не додало.
4.52          Зазначене у сукупності унеможливлює наразі вирішення питання щодо  стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яке ТОВ «Вороновицьке ХПП» порушило у відзиві на касаційну скаргу.
Керуючись статтями 234, 235, 296, 300, 301 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2025 та рішення Господарського суду Вінницької області від 14.10.2024  у справі № 902/633/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          А.   Ємець

Судді                                                                                                    І.   Бенедисюк

                                                                                                    І.   Колос