УХВАЛА

20 березня 2025 року
м. Київ
справа №620/4823/24
адміністративне провадження №К/990/9763/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О.,  Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №620/4823/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати Міністерство юстиції України надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.
Розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження.
Чернігівський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 07.06.2024 позов задовольнив частково.
Визнав протиправним та скасував рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій у Міністерстві юстиції України від 08.02.2024 № 40.
Зобов`язав Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій у Міністерстві юстиції України повторно розглянути матеріали ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
За результатом апеляційного провадження, Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 06.11.2024 скасував вказане вище судове рішення, та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.
На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний Суд» 07.03.2025 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 (сформована в підсистемі 06.03.2025), в якій скаржник просить скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.06.2024 залишити в силі.
Згідно з частиною 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Однак Верховний Суд встановив, що касаційну скаргу подано без додержання вимог процесуального закону, що діяв на час її подання.
Відповідно до частини 1 статті 329 КАС України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Частиною 2 статті 329 КАС України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (частина 6 статті 120 КАС України).
Копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції позивач отримав у Електронному кабінеті 07.11.2024 о 00:30, а отже, передбачений процесуальним законом тридцятиденний строк закінчився 09.12.2024. Водночас, касаційну скаргу скаржник направив до Верховного Суду 06.03.2025, тобто зі значним пропуском строку на касаційне оскарження.
Разом із касаційною скаргою скаржник також подав клопотання про поновлення пропущеного строку. В якості обґрунтувань поважності причин пропуску згаданого строку, позивач зауважив про правову необізнаність щодо випадків, визначених в статті 328 КАС України, за наявності яких, можна реалізувати право на подання касаційної скарги. Наголошує на наведеному в резолютивній  та мотивувальній частинах твердженні апеляційного суду, що «Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню»; «Позивач не позбавлений права повторно звернутися до Відповідача із заявою про надання йому статусу учасника бойових дій із долученням належних та допустимих документів, що містять достатні підтвердні докази, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій відповідно до вимог абзацу 10 пункту 4 Порядку №413». На підставі зазначеного, позивач 20.11.2024 звернувся до Міністерства юстиції України із повторною заявою, за результатом розгляду якої, відповідач 12.12.2024 відмовив у її задоволенні (копія відповіді отримана позивачем 30.12.2024). 
Таким чином, позивач зауважує, що після розгляду справи в Шостому апеляційному адміністративному суді одразу звернувся до Міністерства юстиції щодо повторного розгляду матеріалів, однак відповідь про відмову отримав вже після спливу тридцятиденного строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції - 30.12.2024, що зумовило подання касаційної скарги із пропуском такого строку.
Оцінюючи поважність наведених скаржником причин пропуску строку на касаційне оскарження, Верховний Суд наголошує, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Тим не менш, перевіряючи наведені скаржником причини, Верховний Суд наголошує на тому, що правова необізнаність позивача та звернення його до відповідача із заявою не може ставитись у взаємозв`язок із імперативними приписами щодо дотримання процесуальних строків. 
Як наслідок, Суд приходить до переконання, що наведені скаржником причини поважності пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, позаяк вони є абстрактними, узагальненими та такими, що не містять ознак наявності перепони у вчиненні процесуальної дії протягом визначеного законодавством строку. 
Додатково Верховний Суд вважає за потрібне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.
Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.
Слід зауважити, що у розглядуваній справі позивач звернувся до суду із касаційною скаргою із значним пропуском строку, що становить близько 3 місяців та є суттєвою обставиною, яка впливає на розгляд судом питання про поновлення такого строку.
Суд звертає увагу, що особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги, в тому числі щодо дотримання строків касаційного оскарження.
У підсумку, зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску скаржником строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.
Частиною 3 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.
При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи наведене вище, касаційну скаргу слід залишити без руху для надання можливості скаржнику вказати інші причини пропуску строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів.
Керуючись статтями 44, 169, 330, 332 КАС України, Верховний Суд 
У Х В А Л И В:
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №620/4823/24.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №620/4823/24.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2024 у справі №620/4823/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.
Встановити скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
Я.О. Берназюк 
 С.М. Чиркін ,
Судді Верховного Суду