УХВАЛА

08 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/1767/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульський Г.  М. - головуючий, Рогач Л.  І., Краснов Є.  В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз?
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 (колегія суддів: Владимиренко С.  В. - головуючий, Ходаківська І.  П., Демидова  А.  М.) та рішення Господарського суду Сумської області від 05.12.2024 (суддя Вдовенко Д.  В.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи ?Харківгаз"
до Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз?
про стягнення суми
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи ?Харківгаз" звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз?, у якому просило стягнути 1  917  405,69  грн заборгованості, 220  884,88 грн пені, 22  536,08 грн трьох відсотків річних, 23  099,18 грн інфляційних втрат.
Позов мотивовано тим, що за договором №  38А400-68-21 від 12.03.2020 відповідачу були надані послуги на загальну суму 8  501  943,  24  грн, які відповідач частково оплатив у сумі 1  629  235,  06  грн. У зв`язку із проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог, заборгованість відповідача за договором зменшилась на суму 4  955  302,  49  грн та залишилась у сумі 1  917  405,  69  грн, яку відповідач не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 05.12.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача 1  917  405  ,69  грн заборгованості, 22  481,40  грн три відсотки річних, 23  099,18  грн втрати від інфляції, в іншій частині відмовлено. Також вирішено у порядку частини десять статті 238 Господарського процесуального кодексу України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснювати нарахування трьох відсотків річних на суму основного боргу (1  917  405,  69  грн) з дати ухвалення рішення суду до моменту виконання рішення суду за формулою зазначеною у резолютивній частині рішення суду.
Судові рішення в оскаржуваній частині мотивовані тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, оскільки відповідач неодноразово підтверджував наявність боргу у листах від 04.08.2023, 26.10.2023, акті звіряння за період з 01.01.2023 до 01.08.2023, та після звернення позивача з позовом до суду, відповідач почав заперечувати проти стягнення боргу, що вказує на його непослідовну позицію та недобросовісну поведінку. Також суди вказали на те, що відповідач не подав жодних доказів на спростування факту наявності боргу, у жодному з листів у відповідь на вимогу позивача сплатити заборгованість відповідач не стверджував про відсутність рахунків на оплату та підтверджував наявність боргу. При цьому суди зазначили, що відповідач не стверджував про ненадання послуг, а вказував на те, що позивач не подав належних доказів на підтвердження позовних вимог.
21.04.2025 до Верховного Суду через електронні засоби зв`язку ?Електронний суд? Акціонерне товариство ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз? подало касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просить їх скасувати в частині задоволених позовних вимог та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає не урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України) та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 310 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).
Вивчивши доводи, викладені у касаційній скарзі, та дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
У пунктах 7.6 - 7.8 Рішення Конституційного Суду України 22.11.2023 у справі №  10  -  р(ІІ)/2023 вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.
У касаційній скарзі скаржник, зокрема, посилається на те, що сума заборгованості, вказана у акті звірки, не підтверджена первинними бухгалтерськими документами.
За висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №  905/600/18, від 18.06.2024 у справі №  905/1791/21, від 10.04.2025 у справі №  910/15473/23, вимога сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.01.2022 у справі №  910/17048/17 зазначила: «126 Скаржник також стверджує, що позивачем не наведено формул, за якими здійснювалися розрахунки, суму заборгованості не підтверджено первинними бухгалтерськими документами, неправомірно застосовано змінювану процентну ставку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем відповідача ПАТ «Край Проперті» про зміну розміру процентної ставки тощо.
127 Велика Палата Верховного Суду зауважує, що такі аргументи скаржника зводяться до оцінки доказів та встановлення обставин справи, що не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як «суду права», а не «суду факту».
128 Дослідження доказів на предмет їх належності та достатності і встановлення обставин справи не може мати місце на стадії касаційного перегляду судових рішень, оскільки виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції в силу імперативних приписів статті 300 ГПК України, що не підлягають розширеному тлумаченню.
129 Крім того, при розгляді справи у судах першої та апеляційної інстанцій відповідачам була надана можливість спростувати докази як наявності, так і розміру заборгованості, виконані позивачем, але вони такою можливістю не скористалися та не надали власних розрахунків.
130 У справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (заява № 3236/03, пункт 40).».
У касаційній скарзі скаржник свої доводи також зводить, зокрема, до того, що позивач мав подати усі докази лише разом із позовною заявою.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.10.2020 у справі №  2-24/494-2009 зазначила, що відповідач може подати відзив із запереченнями проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Позивач вправі подати відповідь на відзив. Відповідно до частини четвертої статті 166 ГПК України суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті. У відповідь відповідач може подати заперечення (пункт 73).
У касаційній скарзі скаржник свої доводи також зводить, зокрема, до того, що суд вирішив в частині стягнення судового збору на користь позивача у той час як останній проявив пасивну позицію щодо підтвердження таких обставин. Скаржник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Разом з тим із змісту касаційної скарги та судових рішень вбачається, що у цій частині судові рішення ґрунтуються на наданих позивачем доказах.
У постановах від 02.06.2022 у справі №  602/1455/20, від 02.04.2025 у справі №  369/15321/20 Верховний Суд виснував, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Отже, є висновки щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладено у постановах Верховного Суду, що у розумінні пункту 5 частини 1 статті 293 ГПК України є достатньою підставою для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз?.
Інших підстав, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини першої статті 293 ГПК України підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.
Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства ?Оператор газорозподільної системи ?Сумигаз? на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 у справі №  922/1767/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.  М. Мачульський

Судді                                                                                          Л.  І. Рогач

                                                                                          Є.  В. Краснов