УХВАЛА

28 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/16916/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду  Баранця О.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України
на рішення Господарського суду міста Києва
у складі судді Мельник В.І.
від 20.09.2024
та на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Козир Т.П., Скрипки І.М., Мальченко А.О.
від 18.03.2025 (повний текст складено 24.03.2025)
у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс"
до Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України 
третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Галактика логістикс"
про витребування майна з чужого незаконного володіння,
ВСТАНОВИВ:
Позов було подано про витребування від Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХДМ-Сервіс" нежитлові будівлі за адресою: м.Київ, вул. Олексія Терьохіна (вул.Троїцько-Кирилівська), 5/7.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 18.03.2025, позов задоволено.
14.04.2025 Державне підприємство "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду 18.03.2025 у справі №  910/16916/23.
Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді  Кролевець О.А., Мамалуй О.О.).
Перевіривши матеріали касаційної скарги судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог  статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 5 частини другої  статті 290 Господарського процесуального кодексу України  у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 287 цього Кодексу  підстави (підстав).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою  статті 310 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,  3  частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування та / або порушення яких конкретно норм матеріального та / або процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну (конкретні) підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) частиною другою  статті 287  Господарського процесуального кодексу України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку.
Відповідно до пункту 5 частини другої  статті 290 Господарського процесуального кодексу України  у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України  у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої  статті 287  цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
З огляду на зміст наведених вище вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої  статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:
пункт 1) - посилання на норму права, яка, на думку скаржника, була неправильно застосована/порушена судом, та обґрунтування, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права, з обґрунтуванням подібності правовідносин, в яких Верховний Суд сформував такий висновок, з правовідносинами у конкретній справі;
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення;
пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду про її застосування, із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. Скаржник має чітко вказати, яку саме норму права суди першої та (або) апеляційної інстанцій порушили/застосували неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4  частини другої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах першій, третій  статті 310  цього Кодексу. Якщо скаржник вважає, що суди порушили норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Системний аналіз зазначених вище положень  Господарського процесуального кодексу України  свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, заявник у касаційній скарзі має навести обґрунтування неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального права та / або процесуального права в обов`язковому взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, тобто на підставу касаційного оскарження судового рішення.
Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою  статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
У касаційній скарзі Державне підприємство "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України, як на підставу касаційного оскарження зазначає про неправильне застосування норм матеріального права, суперечність судових висновків правовим позиціям Верховного Суду.
При цьому скаржник у касаційній скарзі не зазначає відповідний пункт частини другої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України  та не вказує конкретний пункт (пункти) визначений частиною третьою  статті 310  Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином зміст касаційної скарги Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України, поданої до суду касаційної інстанції у цій справі, не відповідає вимогам пункту 5 частини другої  статті 290  Господарського процесуального кодексу України.
Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог  Господарського процесуального кодексу України  учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту касаційної скарги.
За змістом частини першої  статті 300 Господарського процесуального кодексу України  суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, не зазначення скаржником підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбачених частиною другою  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює прийняття касаційної скарги до розгляду та відкриття за такою касаційною скаргою касаційного провадження. Суд касаційної інстанції не може за особу, яка подала касаційну скаргу, визначити підстави касаційного оскарження та норми права, які були неправильно застосовані судами попередніх інстанцій.
З огляду на викладене, враховуючи принципи диспозитивності та рівності усіх сторін перед законом та судом, Верховний Суд за результатом проведеної перевірки форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам  статті 290 Господарського процесуального кодексу України  встановив, що касаційна скарга Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України не відповідає вимогам пункту 5 частини другої  статті 290  Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вищевикладені недоліки.
Згідно з частиною другою  статті 292 Господарського процесуального кодексу України  у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених  статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення  статті 174  цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої  статті 174 Господарського процесуального кодексу України  в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Верховний Суд зазначає, що скаржнику слід виконати вимоги пункту 5  частини другої  статті 290 Господарського процесуального кодексу України  та усунути недоліки касаційної скарги у спосіб, визначений судом, а саме: протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судами при прийнятті рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду 18.03.2025 у справі № 910/16916/23, з обґрунтуванням неправильного застосування та / або порушення судом (судами) норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень та посиланням на відповідний пункт частини другої  статті 287  Господарського процесуального кодексу України, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.
За змістом частини четвертої  статті 174 Господарського процесуального кодексу України  наслідком неусунення названих недоліків протягом установленого строку є повернення касаційної скарги.
Керуючись статтями  174,  234,  235,  287,  290,  292 Господарського процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
1.  Касаційну скаргу Державного підприємства "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду 18.03.2025 у справі № 910/16916/23 залишити без руху.
2.  Надати Державному підприємству "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
3.  Державному підприємству "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:
- надати касаційну скаргу в новій редакції з посиланням на норми права, які були порушені та/або неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, з обґрунтуванням неправильного застосування та/або порушення судом (судами) норм матеріального та/або процесуального права та із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень та посиланням на відповідний пункт частини другої  статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а також надати суду докази надіслання копії касаційної скарги в новій редакції іншим учасникам справи.
4.  Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга буде вважатись неподаною та буде повернута скаржнику.
5.  Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                                 О. Баранець