ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року 
м. Київ

cправа №  916/3176/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Мачульський Г. М., Случ О. В., 
секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,
розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України"
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 (суддя Смелянець  Г. Є.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 (Таран С. В. - головуючий, судді Богатир К. В., Поліщук Л. В.) у справі 
за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України"
до Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни
про визнання договору недійсним,
(у судове засідання представники сторін не з`явилися),
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1.1. У липні 2024 року Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни, в якому просило визнати недійсним договір суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 06.06.2022 № 06/06/22, укладений між Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною та Державним підприємством "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" (на теперішній час - Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України").
Позовні вимоги обґрунтовані незаконністю оспорюваного договору суборенди, оскільки останній укладений без нотаріального посвідчення, за відсутності чинного основного договору оренди та без згоди власника майна на передачу його в суборенду.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судами
2.1. Як установили суди попередніх інстанцій і свідчать матеріали справи, 01.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" ("Наймодавець") та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною ("Наймач") укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем №01/06/22 (далі - договір №01/06/22 від 01.06.2022), за умовами пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Наймодавець зобов`язується передати Наймачу в тимчасове платне володіння та користування транспортний засіб, що визначений у пункті 1.2 цього договору (далі - "транспорт"), а Наймач зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування транспорт і зобов`язується сплачувати Наймодавцю орендну плату.
Відповідно до пункту 1.2 договору №01/06/22 від 01.06.2022 під транспортом розуміється:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 1 шт.;
2) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг, свідоцтво серія НОМЕР_4 від 19.06.2017;
3) пристрій для перевезення жниварки - 1 шт.
В силу пункту 1.3 договору №01/06/22 від 01.06.2022 право Наймодавця на транспорт, а також право передати його в оренду Наймачу підтверджується договором оренди транспортного засобу (без екіпажу) №0909 від 09.09.2019, з яким Наймач ознайомився до підписання цього договору.
Транспорт використовуватиметься Наймачем з метою для виконання сільськогосподарських робіт відповідно до вимог інструкції з експлуатації підприємства-виробника на окремих полях. Наймач не має права використовувати транспорт для цілей інших, ніж це визначено у цьому пункті договору (пункт 2.1 договору №01/06/22 від 01.06.2022).
Згідно з пунктом 4.1 договору №01/06/22 від 01.06.2022 транспорт передається Наймачу в користування в строк до 31.12.2022 включно.
Положеннями підпункту 6.3.1 пункту 6.3 договору №01/06/22 від 01.06.2022 Наймач за цим договором має право надавати транспорт у суборенду без письмового погодження з Наймодавцем.
У пункті 8.1 договору №01/06/22 від 01.06.2022 цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
На виконання договору №01/06/22 від 01.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною було підписано акт приймання-передачі транспорту б/н від 01.06.2022, на підставі якого в порядку та на умовах, визначених договором, Наймодавець передав, а Наймач прийняв наступний транспорт:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 1 шт.;
2) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг, свідоцтво серія НОМЕР_4 від 19.06.2017;
3) пристрій для перевезення жниварки - 1 шт.
16.12.2022 на виконання договору №01/06/22 від 01.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною підписано акт приймання-передачі (повернення) транспорту б/н, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, Наймач передав, а Наймодавець прийняв наступний транспорт:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 1 шт.;
2) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг, свідоцтво серія НОМЕР_4 від 19.06.2017;
3) пристрій для перевезення жниварки - 1 шт
У матеріалах справи також містяться копії:
-платіжних доручень про проведення оплат за договором №01/06/22 від 01.06.2022 (№92 від 21.07.2022 на суму 30000 грн, №106 від 23.08.2022 на суму 30000 грн та №209 від 15.12.2022 на суму 21000 грн);
-договору оренди транспортного засобу (без екіпажа) №0909 від 09.09.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехстандарт" ("Орендодавець") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" ("Орендар"), відповідно до якого Орендодавець передає Орендарю в тимчасове володіння та користування комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг, свідоцтво серії НОМЕР_4 від 19.06.2017 за оплату; строк дії договору - 12 місяців з дня передачі майна Орендарю;
-акта приймання-передачі транспорту б/н від 09.09.2019 до договору оренди транспортного засобу (без екіпажу) №0909 від 09.09.2019;
-додаткової угоди №1 від 07.09.2020 до договору оренди транспортного засобу (без екіпажу) №0909 від 09.09.2019, якою строк дії договору оренди продовжено до 09.09.2021;
-додаткової угоди №2 від 07.09.2021 до договору оренди транспортного засобу (без екіпажу) №0909 від 09.09.2019 щодо продовження строку дії договору оренди до 09.09.2022;
-додаткової угоди №3 від 07.09.2022 до договору оренди транспортного засобу (без екіпажу) №0909 від 09.09.2019 стосовно продовження строку дії договору оренди до 09.09.2023;
-свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 , згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротехстандарт" на праві власності належить комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2010 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський № НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна                 9000 куб.см, маса 14680 кг.
03.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" ("Наймодавець") та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною ("Наймач") укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем №03/06/22 (далі - договір №03/06/22 від 03.06.2022), за умовами пункту 1.1 якогов порядку та на умовах, визначених цим договором, Наймодавець зобов`язується передати Наймачу в тимчасове платне володіння та користування транспортний засіб, що визначений у пункті 1.2 цього договору (далі - "транспорт"), а Наймач зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування транспорт і зобов`язується сплачувати Наймодавцю орендну плату.
Відповідно до пункту 1.2 договору №03/06/22 від 03.06.2022 під транспортом розуміється:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 3 шт.;
2) комбайн сільськогосподарський зернозбиральний, що використовувався, марки JOHN DEERE 9770 STS - 3 шт.;
3) пристрій для перевезення жниварки - 3 шт.
В силу пункту 1.3 договору №03/06/22 від 03.06.2022 право власності Наймодавця на транспорт підтверджується відповідними документами згідно з чинним в Україні законодавством, з якими Наймач ознайомився до підписання цього договору.
Транспорт використовуватиметься Наймачем з метою для виконання сільськогосподарських робіт відповідно до вимог інструкції з експлуатації підприємства-виробника на окремих полях. Наймач не має права використовувати транспорт для цілей інших, ніж це визначено в цьому пункті договору (пункт 2.1 договору №03/06/22 від 03.06.2022).
Згідно з пунктом 4.1 договору №03/06/22 від 03.06.2022 транспорт передається Наймачу в користування в строк до 15.12.2022 включно.
Положеннями підпункту 6.3.1 пункту 6.3 договору №03/06/22 від 03.06.2022 Наймач за цим договором має право надавати транспорт у суборенду.
У пункті 8.1 договору №03/06/22 від 03.06.2022 цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 15.12.2022 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.
У додатку №1 до договору №03/06/22 від 03.06.2022 узгоджено склад екіпажу та відомості про об`єкт оренди, а саме:
1) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський № НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг, свідоцтво серія НОМЕР_9 від 18.08.2021, жниварка марки JOHN DEERE та пристрій для перевезення жниварки;
2) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_10 , заводський № НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 15800 кг, свідоцтво серія НОМЕР_13 від 23.11.2021, жниварка марки JOHN DEERE та пристрій для перевезення жниварки;
3) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_14 , заводський № НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_16 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 15346 кг, свідоцтво серія НОМЕР_17 від 30.05.2022, жниварка марки JOHN DEERE та пристрій для перевезення жниварки.
На виконання договору №03/06/22 від 03.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною було підписано акт приймання-передачі транспорту б/н від 03.06.2022, на підставі якого в порядку та на умовах, визначених договором, Наймодавець передав, а Наймач прийняв наступний транспорт:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 3 шт.;
2) комбайн сільськогосподарський зернозбиральний, що використовувався, марки JOHN DEERE 9770 STS - 3 шт.;
3) пристрій для перевезення жниварки - 3 шт.
В адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" листі б/н від 04.06.2022 Фізична особа-підприємець Папушко Галина Володимирівна просила надати згоду щодо передання майна, яке виступає предметом договору №03/06/22 від 03.06.2022, в суборендне користування Державному підприємству "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення".
За результатами опрацювання вищенаведеного звернення Товариство з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" надало відповідь №05/06/22-01 від 05.06.2022, в якій не висловило заперечень щодо передачі Державному підприємству "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" в суборендне користування майна, яке виступає предметом договору №03/06/22 від 03.06.2022.
16.12.2022 на виконання договору №03/06/22 від 03.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" та Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною підписано акт приймання-передачі (повернення) транспорту б/н, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, Наймач передав, а Наймодавець прийняв наступний транспорт:
1) жниварка, марки JOHN DEERE - 3 шт.;
2) комбайн сільськогосподарський зернозбиральний, що використовувався, марки JOHN DEERE 9770 STS - 3 шт.;
3) пристрій для перевезення жниварки - 3 шт.
На підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог відповідачкою до місцевого господарського також було подано копії:
-повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, подане відповідачкою 03.06.2022 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (Южненська державна податкова інспекція), в якому вказане майно, передане Фізичній особі-підприємцю Папушко Галині Володимирівні в оренду на підставі договору №03/06/22 від 03.06.2022;
-доказів проведення оплати за договором №03/06/22 від 03.06.2022 на загальну суму 360000 грн (оборотно-сальдової відомості Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни по рахунку 631 за 2022 рік);
-свідоцтв про реєстрацію машини серії НОМЕР_9 від 18.08.2021, НОМЕР_13 від 23.11.2021 та НОМЕР_17 від 30.05.2022, згідно з якими Товариству з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" на праві власності належать: 1) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський № НОМЕР_7 , номер двигуна НОМЕР_8 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 14680 кг; 2) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_10 , заводський № НОМЕР_11 , номер двигуна НОМЕР_12 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 15800 кг; 3) комбайн зернозбиральний, марки JOHN DEERE 9770 STS, 2011 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_14 , заводський № НОМЕР_15 , номер двигуна НОМЕР_16 , об`єм двигуна 9000 куб.см, маса 15346 кг.
06.06.2022 між Фізичною особою-підприємцем Папушко Галиною Володимирівною ("Орендодавець") та Державним підприємством "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" ("Орендар") укладено договір суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажам №06/06/22 (далі - договір №06/06/22 від 06.06.2022), за умовами пунктів 1.1, 1.2 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Орендодавець зобов`язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове користування сільськогосподарську техніку, що визначена у цьому договорі (далі - "об`єкт оренди"), та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату відповідно до умов цього договору. Відомості про об`єкт оренди наведено у додатках до цього договору, які є його невід`ємною частиною.
Згідно з пунктом 1.4 договору №06/06/22 від 06.06.2022 управління та технічна експлуатація об`єктом оренди, що передається у користування Орендареві за цим договором, здійснюється обслуговуючим персоналом (екіпажем), який не припиняє трудових або договірних відносин із Орендодавцем та не вступає у трудові або договірні відносини з Орендарем.
Сторони домовилися, що у межах строку дії договору допускаються неодноразові операції з передачі і повернення орендованого майна (з екіпажами) на підставі підписаних сторонами додатків (пункт 1.5 договору №06/06/22 від 06.06.2022).
В силу пункту 2.1 договору №06/06/22 від 06.06.2022 сільськогосподарська техніка, що орендується, повинна використовуватись Орендарем виключно для виконання сільськогосподарських робіт (збирання урожаю) відповідно до вимог інструкції з експлуатації підприємства-виробника на окремих полях.
Положеннями пунктів 3.1, 3.2 договору №06/06/22 від 06.06.2022 передбачено, що об`єкт оренди передається Орендареві відповідно до строків оренди, вказаних у додатках до цього договору, при умові виконання Орендарем вимог розділу 5. Орендодавець здійснює доставку і повернення техніки в господарство за свій рахунок.
У пунктах 5.1, 5.5 договору №06/06/22 від 06.06.2022 узгоджено, що розмір орендної плати за орендне користування об`єктом оренди вказується у додатках до цього договору та залежить від відпрацьованих гектарів за допомогою об`єкту оренди.  Розмір орендної плати може переглядатися за згодою сторін
Відповідно до пункту 5.2 договору №06/06/22 від 06.06.2022 з метою фіксації факту надання послуг оренди за цим договором сторони складають (підписують та скріплюють печатками) акт прийому-передачі наданих послуг (оренда сільськогосподарської техніки).
За умовами підпункту 5.3.1 пункту 5.3 договору №06/06/22 від 06.06.2022 Орендодавець протягом 3 днів після повного або часткового надання послуг за цим договором складає акт прийому-передачі наданих послуг (оренди сільськогосподарської техніки) та направляє його Орендарю, зокрема, шляхом направлення акта в електронному вигляді на електронну пошту Орендаря dpdg.yuzhniy@gmail.com. Протягом п`яти календарних днів з моменту направлення Орендодавцем електронної копії акта Орендар зобов`язаний роздрукувати його в двох примірниках, здійснити підписання двох примірників акта уповноваженою особою Орендаря з проставленням печатки Орендаря та направити два примірники підписаного акта на поштову адресу Орендодавця, або ж надати Орендодавцю в межах визначеного цим пунктом строку мотивовану відмову від підписання акта. У випадку, якщо протягом п`яти календарних днів з моменту направлення Орендодавцем електронної копії акта Орендар не здійснив його підписання та не надав мотивовану відмову від такого підписання, акт прийому-передачі наданих послуг (оренди сільськогосподарської техніки) вважається підписаним, послуги надані в повному обсязі та у відповідності до умов цього договору, а у Орендаря виникає зобов`язання щодо здійснення розрахунків за цим договором.
Пунктами 5.4, 5.6-5.8 договору №06/06/22 від 06.06.2022 визначено, що орендна плата сплачується Орендарем протягом 15 календарних днів після підписання акта прийому-передачі наданих послуг на умовах, узгоджених сторонами, які наведено в додатках до цього договору, в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця на підставі рахунків, які надаються Орендодавцем. Сторони домовились, що розрахунки за цим договором проводяться у гривнях. Датою сплати орендної плати за цим договором є дати сплати Орендарем грошових коштів на поточний банківський рахунок Орендодавця. Сума всіх орендних платежів Орендаря на користь Орендодавця є ціною цього договору.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2022 включно. Закінчення строку цього договору (у тому числі у разі його розірвання достроково) не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункти 10.1, 10.2 договору №06/06/22 від 06.06.2022).
Пунктом 13.12 договору №06/06/22 від 06.06.2022 передбачено, що всі повідомлення сторін, пов`язані з виконанням договору, надаються в письмовому вигляді за вказаними у договорі адресами або за іншою адресою, про що одна зі сторін договору письмово повідомила іншу сторону договору. Сторони домовилися, що надіслання однією стороною на адресу іншої сторони повідомлення (у тому числі електронного) є достатнім доказом належного інформування про відповідні обставини, незалежно від фактичного отримання або неотримання його адресатом.
У додатках №1, №2 та №3 до договору №06/06/22 від 06.06.2022 сторони узгодили вид та найменування сільськогосподарської техніки, що передається в оренду (жниварка марки Джон Дир - 3 шт.; комбайн сільськогосподарський зернозбиральний, що використовувався, марки JOHN DEERE 9770 STS - 3 шт.; пристрій для перевезення жниварки - 3 шт.); розмір орендної плати (1800 грн за 1 га без ПДВ); орієнтований обсяг площі (500 га +/- 10%); строк оренди (25 календарних днів).
У січні 2023 року Фізична особа-підприємець Папушко Галина Володимирівна звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення", в якому просила стягнути заборгованість у загальній сумі 2819382,28 грн, з яких: 2378791,98 грн основного боргу; 315842,95 грн пені; 18950,57 грн 3% річних та 105796,78 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги були обґрунтовані невиконанням вказаним державним підприємством прийнятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем №06/06/22 від 06.06.2022.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі №916/166/23 вищенаведений позов Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни до Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" на користь Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни 2129364 грн основного боргу, 50000 грн пені, 17939,69 грн 3% річних, 99618,35 грн інфляційних втрат та 38189,20 грн судового збору; у задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2023 частково задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни; скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі №916/166/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" на користь Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни 249427,98 грн основного боргу, 1010,88 грн 3% річних та 6178,43 грн інфляційних втрат; задоволено позов в цій частині; змінено рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі №916/166/23 в частині розподілу судових витрат; в решті рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі №916/166/23 залишено без змін; стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" на користь Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни 57454,08 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, а також викладено резолютивну частину рішення Господарського суду Одеської області від 16.05.2023 у справі №916/166/23 в наступній редакції:
"Позов Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни до Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення" на користь Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни 2378791,98 грн основного боргу, 50000 грн пені, 18950,57 грн 3% річних, 105796,78 грн інфляційних втрат та 42290,73 грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
У задоволенні решти позову відмовити".
3. Короткий зміст судових рішень у справі
3.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 у справі № 916/3176/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025, у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення судів аргументовані недоведеністю позивачем наявності правових підстав для визнання оспорюваного договору недійсним та факту порушення вказаним договором прав Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України".
Майно, яке було передано відповідачкою в суборенду позивачу на підставі оспорюваного договору, перебувало у користуванні Фізичної особи-підприємця Папушко Галини Володимирівни на підставі укладених між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" договорів оренди №01/06/22 від 01.06.2022 та №03/06/22 від 03.06.2022. При цьому положеннями підпункту 6.3.1 пункту 6.3 договору №01/06/22 від 01.06.2022 відповідачці надано право передачі орендованого майна в суборенду без письмового погодження з Наймодавцем. Договір №03/06/22 від 03.06.2022 таких умов не містить, проте передача відповідачкою орендованого майна в суборенду позивачу погоджена наявним у матеріалах справи листом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харвестінг" №05/06/22-01 від 05.06.2022.
Строк дії договору №01/06/22 від 01.06.2022 вказано до 31.12.2022, отже він співпадає зі строком оспорюваного договору суборенди, у той час як строк дії договору №03/06/22 від 03.06.2022 визначено до 15.12.2022, тобто останній є меншим за строк договору суборенди, який, як вже зазначалося, укладено до 31.12.2022. Позивач зауважуючи на вищенаведеній невідповідності строку дії договорів оренди та суборенди, навів посилання на норми законодавчих актів, однак жодним чином не обґрунтувало при цьому, які конкретно його права було порушено фактом такої невідповідності.
Сама специфіка об`єкту оренди (сільськогосподарська техніка - жниварки, комбайни сільськогосподарські зернозбиральні та пристрої для перевезення жниварки) не передбачає його використання для власних потреб, а також те, що на підставі оспорюваного правочину відповідачка передала позивачеві відповідну сільськогосподарську техніку у строкове користування за плату, тобто з метою отримання прибутку. Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами на підставі оспорюваного правочину, за своїми характером та правовою природою є такими, що виникли у сфері господарювання.
На відміну від частини другої статті 799 Цивільного кодексу України, норми параграфу 5 глави 30 Господарського кодексу України ("Оренда майна та лізинг") не встановлюють вимог щодо нотаріального посвідчення договорів оренди транспортних засобів у сфері господарювання, відтак твердження позивача про те що оспорюваний договір укладений з недотриманням вимог частини другої статті 799 Цивільного кодексу України щодо необхідності обов`язкового нотаріального посвідчення, є безпідставними.
Враховуючи встановлені у чинних судових рішеннях, ухвалених в межах розгляду справи №916/166/23, обставини виконання сторонами зобов`язань за оспорюваним договором суборенди, які відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) є преюдиційними для даної справи №916/3176/24, апеляційний господарський суд наголосив на безпідставності неврахування позивачем правового висновку об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 26.05.2023 у справі №905/77/21, про те, що позовна вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише у разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину
Твердження скаржника про те, що судом першої інстанції не було забезпечено повного та об`єктивного розгляду даної справи у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених позивачем клопотань про зупинення провадження і про відкладення розгляду справи, апеляційний господарський суд оцінив критично, адже, по-перше, відмова у задоволенні клопотання про зупинення провадження до вирішення питання про скасування арешту документів в рамках кримінального провадження №761/31235/24 зумовлена не зазначенням позивачем обставин, які об`єктивно унеможливлюють розгляд даної господарської справи до вчинення окремих процесуальних дій у справі №761/31235/24, а також не врахуванням заявником того, що згідно з частиною третьою статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-31 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 ГПК України, між тим такі підстави у даному випадку відсутні; по-друге, відмовляючи у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, Господарський суд Одеської області правомірно виходив з того, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, проте у даному випадку заявником не було доведено існування такої неможливості.
Посилання позивача на фіктивність оспорюваного договору та підписання останнього шляхом проставлення факсиміле судом апеляційної інстанції до уваги не прийняті, оскільки, по-перше, зазначені доводи були викладені позивачем у доповненнях до апеляційної скарги б/н від 15.01.2025 (вх.№4252/24/Д3 від 15.01.2025), які залишено без розгляду протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №916/3176/24; по-друге, відповідні обставини не були визначені позивачем в якості підстави позову при зверненні останнього до суду з позовною заявою у даній справі, при цьому в силу частини п`ятої статті 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1.  Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України"  звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Підставами касаційного оскарження є пункти 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
4.2. Скаржник стверджує, що судами не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та  принципу змагальності, у постанові від 11.05.2023 у справі № 910/17047/20 про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, у постановах від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, від 18.04.2024 у справі № 907/935/21(907/956/22), від 27.03.2019 у справі №  903/439/18 щодо ознак фіктивних правочинів і про те, що  якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання договору недійсним без застосування будь-яких наслідків. 
Крім того, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі П/9901/736/18 та від 28.05.2021 у справі №640/3040/21 вказано на необхідність уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
Під час розгляду справи судом першої інстанції представник позивача повідомляв суду, що оригінал договору суборенди та інші первинні бухгалтерські документи були вилучені під час обшуку в рамках кримінального провадження. Для всебічного розгляду справи існувала необхідність у зупиненні провадження у справі або відкладенні розгляду справи до вирішення питання про скасування арешту документів. У разі дослідження судом першої інстанції оригіналу оскаржуваного договору разом з іншими доказами у справі, була б встановлена обставина підписання договору шляхом проставлення факсимільного підпису. Позивачу стало відомо про такі обставини лише під час розгляду заяви ФОП Папушко Г. В. про відкриття провадження у справі про банкрутство (справа 916/3122/24).
Саме через недослідження судом першої інстанції важливих фактичних обставин (спосіб підписання договору, місце перебування сторін під час його підписання та реальність передачі техніки) стало неможливим зробити належний і вичерпний висновок щодо справжності чи фіктивності спірного договору.
Після того як позивачу стало відомо, що договір суборенди ФОП Папушко Г. В. власноруч не підписувався, в порядку частини першої статті 266 ГПК України подано доповнення до апеляційної скарги, яке суд апеляційної інстанції не прийняв. Суд апеляційної інстанції припустився надмірного процесуального формалізму у питанні щодо можливості долучення доповнень до апеляційної скарги, що призвело до невстановлення важливих обставин справи та порушення права сторони на справедливий судовий розгляд.
Суд апеляційної інстанції не надав оцінку доводам ДП «ДГ «Южний» ІКОГСГ НААН» щодо наявності підстав вважати, що транспортні засоби, які передавалися за спірним договором суборенди в дійсності (фактично) не були передані ФОП Папушко  Г. В. в оренду від ТОВ «ХАРВЕСТІНГ».
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався саме на фіктивність укладеного договору і такий правочин вчиняється без наміру створення правових наслідків та характеризується тим, що сторони знають, що він не буде виконаним. Отже, відсутні підстави для застосування наслідків недійсності спірного правочину. 
4.3. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на безпідставність доводів скаржника та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів без змін.
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
5.3. Предметом позовних вимог у справі № 916/3176/24 є визнання недійсним договору суборенди сільськогосподарської техніки з екіпажем від 06.06.2022 №  06/06/22
Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. 
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним.
Вказані висновки викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.04.2024 у справі № 907/935/21(907/956/22), від 27.03.2019 у справі №  903/439/18, на які посилається скаржник.
Однак, колегія суддів вважає нерелевантними зазначені висновки до справи №  916/3176/24. 
Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстави.
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.
Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.
Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.
Відповідно до частини третьої статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет і підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.03.2020 у справі № 5023/1123/12, від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16,
З матеріалів справи вбачається, що позивач підставами позовних вимог визначив те, що договір суборенди укладений без нотаріального посвідчення, за відсутності чинного основного договору оренди та без згоди власника майна на передачу його в суборенду. Правовими підставами позову є приписи статей 203, 215, 774, 799 ЦК України. Інших підстав для визнання недійсним договору позивачем у позовній заяві не визначено. 
Тобто, зміст позову не вказує на те, що скаржником обґрунтував свої позовні вимоги тим, що спірний договір є фіктивним і до нього застосовуються приписи статті 234 ЦК України. 
При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які заяви позивача, подані ним в суді першої інстанції до закінчення підготовчого засідання, про зміну (доповнення) підстав позову.
Як вбачається з мотивувальної частини рішення від 09.10.2024, суд першої інстанції розглядав спір саме в межах визначених у позовній заяві вимог та підстав позову.
У контексті зазначеного правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що посилання позивача на фіктивність оспорюваного договору та підписання останнього шляхом проставлення факсиміле не взяті до уваги, оскільки, по-перше, зазначені доводи були викладені позивачем у доповненнях до апеляційної скарги б/н від 15.01.2025 (вх.№4252/24/Д3 від 15.01.2025), які залишено без розгляду протокольною ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2025 у справі №916/3176/24; по-друге, відповідні обставини не були визначені позивачем в якості підстави позову при зверненні останнього до суду з позовною заявою у цій справі, при цьому в силу частини п`ятої статті 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Більше того, колегія суддів зауважує, що висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, на який посилається скаржник, якраз і акцентує увагу на тому, що відповідно до статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. 
Тобто, саме звертаючись із позовною заявою, позивач наділений правом самостійно визначити як предмет, так і підстави позову в межах яких суд і зобов`язаний розглядати спір. 
Оскільки у справі № 916/3176/24 позовні вимоги не стосувалися обставин фіктивності спірного договору, колегія суддів вважає помилковим посилання скаржника на висновки  Верховного Суду щодо застосування статті 234 ЦК України, які не стосуються обставин справи. 
5.5. Верховний Суд у постанові від 11.05.2023 у справі № 910/17047/20, на яку посилається скаржник, зазначив про те, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися належними і допустимими доказами.
У постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі П/9901/736/18 та від 28.05.2021 у справі №640/3040/21, якими обґрунтована касаційна скарга, зазначено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Водночас, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на зазначені постанови, оскільки вони побудовані на твердженнях про те, що суди не дослідили обставин фіктивності спірного договору, попри те, що позовні вимоги, як зазначено вище, не містили таких обґрунтувань. 
У свою чергу, Верховний Суд вважає помилковими доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції припустився надмірного процесуального формалізму у питанні щодо можливості долучення доповнень до апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази про надсилання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. В іншому разі суд не враховує такі доповнення чи зміни.
Статтею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Системний аналіз приписів частини 1 статті 266 та статті 118 ГПК України свідчить про запровадження законодавцем процесуального імперативу стосовно залишення без розгляду судом доповнення чи зміни апеляційної скарги, поданих поза межами строку на апеляційне оскарження. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.01.2022 у справі № 920/617/19, від 10.08.2023 у справі № 916/1507/21.
Апеляційний господарський суд відхиливши доповнення скаржника до апеляційної скарги, керувався чіткими приписами процесуального права. Наведені вимоги не є надмірно формальними, оскільки їх реалізація забезпечує дотримання засадничих принципів судового процесу - принципу змагальності сторін та принципу диспозитивності цивільного судочинства.  Крім того, суд апеляційної інстанції, як вже зазначалося, вказав на те, що обставини фіктивності спірного договору, про які зазначено у доповненнях, не були визначені як підстава позовних вимог.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що скаржником у межах підстав касаційного оскарження не наведено обґрунтованих доводів, які б зумовлювали скасування рішень судів попередніх інстанцій. Інші твердження касаційної скарги (не в межах підстав оскарження та які не стосуються підстав позовних вимог), з огляду на приписи статті 300 ГПК України, Верховний Суд не бере до уваги. 
Водночас, Суд звертає увагу на те, що касаційна інстанція не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а її повноваження обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі № 908/1795/19).
Суд зауважує, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», а не «факту», отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
5.6. Зважаючи на викладене, оскільки доводи скаржника щодо неправильного застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права не знайшли підтвердження,  колегія суддів не убачає підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №  916/3176/24.
6.  Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
6.1. За змістом пункту  1 частини  1 статті  308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2.  Відповідно до частини  1 статті  309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею  300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржувані рішення, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями  300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматичного орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.10.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 у справі №  916/3176/24 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не  підлягає.
Головуючий                                                                                Н.  О.  Волковицька

Судді                                                                                          Г. М. Мачульський

О. В. Случ