УХВАЛА
20 березня 2025 року 
м. Київ
справа №520/23155/24
адміністративне провадження № К/990/9334/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів - Бевзенка В.М., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025
у справі № 520/23155/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області    про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в: 
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2024 № 963330175745 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до стажу позивачки на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, час роботи на посадах: заступника головного державною санітарного лікаря м. Харкова, заступника головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 30.07.1997 по 08.01.2001; головного державного санітарного лікаря м. Харкова, головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 09.01.2001 по 29.03.2010; головного державного санітарного лікаря Харківської області, головного лікаря Харківської обласної санітарно-епідеміологічної станції з 30.03.2010 по 20.08.2012, зазначених в трудовій книжці серія НОМЕР_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2024 № 963330175745 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ".
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоди роботи, а саме: з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 апеляційну скаргу задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 у справі № 520/23155/24 в частині задоволення позовних вимог про покладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області обов`язку зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоду роботи 30.07.1997 до 29.03.2010 скасовано .
Прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Абзац третій резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 викладено в наступній редакції:
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ період роботи, а саме з 30.03.2010 по 20.08.2012.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 залишено без змін.
04.03.2025 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах подана касаційна скарга.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно з частиною 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесено до категорії справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Виключні випадки, за яких судові рішення у справах незначної складності та інших, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження підлягають касаційному оскарженню передбачають, що: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Виходячи з приписів пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України, оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження. 
Спірні правовідносини були предметом судового контролю, здійсненого судами першої та апеляційної інстанцій, за наслідками якого постановлено судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Покликання скаржника у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення є безпідставним, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не доведено наявності таких обставин і доказів на підтвердження їх наявності не надано.
Також безпідставним є покликання скаржника на підпункт "б" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, оскільки цим підпунктом як виключний випадок, за якого судові рішення у справах незначної складності підлягають касаційному оскарженню, визначено неможливість спростування обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.
Особою, яка подала касаційну скаргу не зазначено іншу справу, у якій вона позбавлена можливості спростувати  обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, а сама собою неможливість спростувати такі обставини у майбутньому, за відсутності станом на час подання цієї касаційної скарги в провадженні судів іншої справи за участю тих же сторін, не є підставою для відкриття касаційного провадження за підпунктом "б" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі №520/23155/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській област про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не оскаржується. 

Судді  
О.П. Стародуб 

В.М. Бевзенко

В.М. Кравчук