УХВАЛА

12 травня 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/8109/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 (колегія суддів: Андрієнко В.В., Шапран В.В., Сітайло Л.Г.)
та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 (колегія суддів: Андрієнко В.В., Шапран В.В., Сітайло Л.Г.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" (далі - ТОВ "Нафтогаз України")
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Вежа ДВРЗ" (далі - ОСББ)
про стягнення заборгованості у розмірі 243 252,65 грн,
ВСТАНОВИВ:
1.          ТОВ "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до ОСББ про стягнення заборгованості у розмірі 243 252,65 грн.
2.          ОСББ звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до ТОВ "Аверс-Сіті" про стягнення 302 261,59 грн.
3.          Господарський суд міста Києва рішенням від 08.11.2024 позов задовольнив частково: стягнув з ОСББ на користь ТОВ "Нафтогаз України" борг у розмірі 190 867,06 грн, пеню у розмірі 43 810,52 грн, 3% річних у розмірі 4 766,49 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 808,57 грн та судовий збір у розмірі 2 919,03 грн; в іншій частині в задоволенні позову відмовив.
4.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 19.03.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2024 скасував частково: позов задовольнив частково: стягнув з ОСББ на користь ТОВ "Нафтогаз України" 41 026,32 грн основного боргу, 1 027,87 грн інфляційних витрат, 1 021,18 грн 3% річних, 646,13 грн витрат зі сплати судового збору та 775,35 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
5.          Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 03.04.2025 заяву ОСББ про ухвалення додаткового рішення задовольнив частково: стягнув з ТОВ "Нафтогаз України" на користь ОСББ 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, в іншій частині заяви ОСББ відмовив.
6.          08.05.2025 ТОВ "Нафтогаз України" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційними скаргами на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025, в яких просить:
1)          постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2024 залишити в силі;
2)          додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявлених ОСББ витрат на правничу допомогу.
7.          Дослідивши матеріали касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
8.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
9.          Відповідно до п.9 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
10.          Згідно із п.2 ч.3 ст.287 ГПК не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
11.          У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п.1 ч.1 ст.163 ГПК).
12.          Згідно з ч.7 ст.12 ГПК для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
13.          Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у справах з ціною позову, що не перевищує п?ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
14.          Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 21.05.2021 ухвалив постанову у справі №905/1623/20, в якій виклав висновок з приводу можливості відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткове рішення до судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (додаткову постанову суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат у малозначній справі). Як зазначив Верховний Суд, зі змісту ст.244 ГПК вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК підстав.
15.          Скаржник оскаржує судові рішення, у тому числі додаткове судове рішення щодо розподілу судових витрат, якими вирішено спір про стягнення заборгованості у розмірі 243 252,65 грн, що сукупно менше, ніж п?ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому вони не підлягають касаційному оскарженню.
16.          Водночас касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли би бути визнані такими, що підпадають під дію пунктів а), б), в), г) п.2 ч.3 ст.287 ГПК.
17.          Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник посилається на пункти "а", "в" п.2 ч.3 ст.287 ГПК та зазначає: "касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для позивача як учасника ринку природного газу та для визначення єдиної правозастосовної практики у питаннях постачання природного газу для об`єднань співвласників житлових будинків, як виробників теплової енергії, на підставі спеціального законодавства на ринку природного газу".
18.          Разом з тим, фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики може мати спірне правове питання, яке тривалий час неоднаково вирішується судами. При цьому, скаржник не наводить чітких аргументів, які б свідчили про неоднозначність правозастосовчої практики саме у питанні застосування норм, зазначених ним у касаційній скарзі нормативних актів. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами (не вказано, які висновки та щодо яких саме норм права суди застосовують по різному). Скаржник також не доводить, що різне, на його думку, застосуванням норм права мало місце у справах з подібними правовідносинами.
19.          Крім того, скаржник не наводить жодних аргументів на підтвердження обставин того, що ця справа має виняткове значення для нього.
20.          Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом попередньої інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним. Незгода із судовим рішенням не свідчить про винятковість справи, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання відповідних наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача/відповідача є звичайним передбачуваним процесом.
21.          Саме лише посилання на випадки, зазначені у підпунктах "а", "в" п.2 ч.3 ст.287 ГПК не свідчить про наявність належних обґрунтувань, за яких судові рішення у цій справі підлягають касаційному оскарженню.
22.          Верховний Суд дослідив та оцінив ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства. З урахуванням цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи касаційної скарги, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, та/або справа має виняткове значення для скаржника.
23.          Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
24.          Законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у п.1 ч.1 ст.293 ГПК, і це повністю узгоджується з положеннями ст.129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.
25.          При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
26.          Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".
27.          Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені п.2 ч.3 ст.287 ГПК випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
28.          Згідно з п.1 ч.1 ст.293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
29.          Оскільки касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), в) п.2 ч.3 ст.287 ГПК, Верховний Суд вважає, що скаржником не дотримано умову допуску цієї справи до касаційного оскарження.
30.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ТОВ "Аверс-Сіті" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025, оскільки касаційні скарги подані на судове рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/8109/24 за касаційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2025.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя                                                                                О. Кібенко

Судді                                                                                                    С. Бакуліна

                                                                                                                        В. Студенець