УХВАЛА

27 березня 2025 року 
м. Київ
справа №380/29651/23
адміністративне провадження № К/990/5550/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Радишевської О.Р.,  Соколова В.М., 
перевірив касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури, в якому просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 2 від 19 жовтня 2023 року про неуспішне проходження атестації, відповідно до якого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Львівської області та органів прокуратури;
-визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 314к від 09 листопада 2023 року «Про звільнення», на підставі якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Львівської області та органів прокуратури з 13 листопада 2023 року;
-поновити ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Львівської області з 14 листопада 2023 року;
-стягнути з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 14 листопада 2023 року по день ухвалення судового рішення про поновлення на роботі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року, ухваленим в поряду загального позовного провадження, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у цій справі скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 2 від 19 жовтня 2023 року в частині неуспішного проходження атестації ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора № 314к від 09 листопада 2023 року «Про звільнення», на підставі якого ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Львівської області та органів прокуратури з 13 листопада 2023 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Львівської області з 14 листопада 2023 року. Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 14 листопада 2023 року по день ухвалення судового у сумі 442 258 (чотириста сорок дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) грн 59 коп.
14 листопада 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Офіс Генерального прокурора надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
12 грудня 2024 року Офіс Генерального прокурора повторно надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 07 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Недоліки скарги усунуто у строк установлений Судом.
Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2025 року касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 (одну тисячу шістсот десять дві) гривень 40 коп.
10 лютого 2025 року засобами поштового зв`язку Офіс Генерального прокурора утретє надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року. Разом з цим скаржник оскаржив додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2025 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у цій справі повернуто особі, яка її подала. Визнано неповажними, зазначені Офісом Генерального прокурора, підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі. Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду.
14 березня 2025 року засобами поштового зв`язку Офіс Генерального прокурора надіслав до Верховного Суду заяву про поновлення процесуального строку.
В цій заяві зазначено, що Офісом Генерального прокурора 14 листопада 2024 року в межах процесуального строку, передбаченого статтею 329 КАС України, подано касаційну скаргу на судове рішення, проте ухвалою Верховного Суду від 03 грудня 2024 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора повернуто. Далі скаржник вказує, що Офісом Генерального прокурора 12 грудня 2024 року, з урахуванням зауважень, викладених в ухвалі Верховного Суду від 03 грудня 2024 року, повторно подано касаційну скаргу, проте ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2025 року касаційну скаргу було повернуто. 
Скаржник вказує, що повторно касаційні скарги Офісу Генерального прокурора подано 12 грудня 2024 року (на 9 день) та 10 лютого 2025 року (на 10 день), тобто в найкоротші строки після винесення ухвал про повернення касаційних скарг.
Скаржник зазначає, що триває повномасштабна збройна агресія російської федерації проти України. Одним із проявів такої агресії є, зокрема, регулярні ракетні обстріли території України, що супроводжуються оголошенням повітряної тривоги.
Також скаржник вказує, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень (стаття 329 КАС України).
Скаржник просить поновити пропущений строк. 
З огляду на викладене, Суд зазначає наступне. 
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень, що передбачено статтею 329 КАС України, проте перевіряючи наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку та відхиляючи їх, Верховний Суд повторно зазначає, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з організаційною діяльністю заявника (неналежне оформлення).
Також колегія суддів зазначає, що повітряні тривоги та ракетні обстріли не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги, оскільки повітряні тривоги та ракетні обстріли не мають постійного та довготривалого характеру, та не доводять фактичну неможливість виконати процесуальний обов`язок щодо належного оформлення попередньо поданих касаційних скарг, внаслідок чого сталося порушення процесуального строку при поданні вже цієї касаційної скарги. 
Отже, враховуючи викладене, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника.
Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених скаржником підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.
Пунктом четвертим частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1.  Відмовити Офісу Генерального прокурора у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Львівської обласної прокуратури про скасування рішення.
2.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2024 року у цій справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко О.Р. Радишевська 	
                                                                                          В.М. Соколов