ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2025 року 
м. Київ
cправа №  917/1212/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С.,Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 (головуючий - Гребенюк Н.В., судді: Слободін М.М., Шутенко І.А.) та рішення Господарського суду Полтавської області від 11.10.2024 (суддя Солодюк О.В.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема - Центр»
про стягнення 997 140,86 грн,
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема - Центр»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг»
про стягнення 3 271 432, 21 грн
(за участю представників: позивача - Охріменко О.О., відповідача - Чуба В.Д., Григоришен О.О.)

Історія справи
Обставини справи, встановлені судами
1. 18.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінема - Центр» (далі - ТОВ «Сінема-Центр», позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» (далі - ТОВ Інтерхолдінг», відповідач, підрядник) укладено договір підряду № 20191118/В (далі - договір) на виконання комплексу монтажних та пусконалагоджувальних робіт системи опалення, вентиляції та кондиціювання приміщень багатозального кінотеатру «СІНЕМА-СІТІ» у торговельно-розважальному центрі «МЕГАМОЛЛ» по вул. 600-річчя, 17-Е у м.    Вінниця у строк до 27.03.2020 загальною вартістю 4 965 376,93 грн.
2. Пунктами 6.1, 6.2, 6.3 договору передбачено, що замовник приймає виконані належним чином Підрядником роботи шляхом підписання акта виконаних робіт (далі - Акт).
3. Підрядник протягом 3 календарних днів після закінчення виконання певного етапу робіт зобов`язаний надати замовникові Акт, підписаний зі своєї сторони і скріплений печаткою.
4. Замовник, у випадку відсутності зауважень до виконаних підрядником робіт, протягом 5 робочих днів після одержання Акта зобов`язаний прийняти виконані роботи, підписати Акт та повернути підрядникові один екземпляр підписаного зі своєї сторони Акта.
5. Відповідно до пункту 8.2. договору за порушення встановлених договором строків виконання робіт підрядник зобов`язується сплатити замовнику неустойку у розмірі 1% від вартості робіт, строк виконання яких було прострочено, за кожний календарний день прострочення. 
6. На виконання умов договору ТОВ «Інтерхолдінг» виконало роботи на суму 4    647    981,64 грн, що підтверджується підписаними сторонами без зауважень Актами № 2/20191118/В від 06.03.2020, № 3/20191118/В від 16.11.2020, №    4/20191118/В від 17.12.2020.
7. ТОВ «Сінема-Центр» слатило на користь ТОВ «Інтерхолдінг» 3 757 695,98 грн в якості попередньої оплати. 
8. ТОВ «Сінема-Центр» листом від 01.06.2021 №113 повідомило ТОВ    «Інтерхолдінг» про порушення підрядником строків здачі робіт за договором та про зупинення виконання умов договору.
9. У відповідь ТОВ «Інтерхолдінг» повідомило ТОВ «Сінема-Центр» про згоду на ініційоване останнім зупинення виконання договорів підряду, зокрема і договору, та просило прийняти фактично виконані роботи та здійснити оплату за виконану частину робіт.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову 
10.          У жовтні 2022 року ТОВ «Інтерхолдінг» звернулось до суду з позовом до ТОВ    «Сінема-Центр» про стягнення 580 111,99 грн основного боргу, 157 699,44 грн пені, 37 075,49 грн 3% річних, 202 283,95 грн інфляційних втрат.
11.          Позов мотивований порушенням ТОВ  «Сінема-Центр» зобов`язань за договором в частині оплати виконаних робіт.
12.          У листопаді 2022 року ТОВ «Сінема-Центр» подало до суду зустрічний позов до ТОВ    «Інтерхолдінг» про стягнення 3 271 432, 21 грн неустойки.
13.          Зустрічний позов обґрунтований порушенням ТОВ «Інтерхолдінг» строку виконання робіт за договором, що є підставою для застосування відповідальності, встановленої пунктом 8.2 договору.   
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
14.          Справа розглядалась судами неодноразово.
15.          Господарський суд Полтавської області рішенням від 04.05.2023, яке залишив без змін Східний апеляційний господарський суд постановою від 25.07.2023, первісний позов задовольнив, стягнув з ТОВ «Сінема-Центр» на користь ТОВ «Інтерхолдінг» 580    111,99 грн боргу, 157 699,44 грн пені, 37 075,49 грн 3% річних та 202 283,95 грн інфляційних втрат; зустрічний позов задовольнив, стягнув з ТОВ «Інтерхолдінг» на користь ТОВ «Сінема-Центр» 3 271 432,21 грн неустойки.
16.          Верховний Суд постановою від 11.06.2024 скасував рішення судів попередніх інстанцій в частині розгляду зустрічного позову з направлення справи в цій частині на новий розгляд до місцевого господарського суду. В іншій частині рішення судів попередніх інстанцій залишив без змін.
17.          За результатом нового розгляду Господарський суд Полтавської області рішенням від 11.10.2024, яке залишив без змін Східний апеляційний господарський суд постановою від 17.12.2024, зустрічний позов задовольнив, стягнув з ТОВ  «Інтерхолдінг» на користь ТОВ «Сінема-Центр» 3 271 432,21 грн неустойки.
18.          Суди обох інстанцій встановили обставину порушення ТОВ «Інтерхолдінг» встановленого договором строку виконання підрядних робіт, що за умовами пункту 8.2 договору підряду є підставою для сплати останнім пені в розмірі 1% вартості робіт, виконання яких було прострочено, за період з 17.08.2020 по 31.12.2020. 
19.          Щодо періоду нарахування неустойки суди керувались пунктом 7 розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У зв`язку з чим ТОВ    «Сінема-Центр» має право на нарахування пені під час дії карантину без обмеження шестимісячним строком, встановленим частиною 6 статті 232 ГПК України. 
20.          Також на дату звернення із зустрічним позовом щодо вимог ТОВ    «Сінема-Центр» не сплинув і річний строк позовної давності для стягнення неустойки з огляду на положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), яким передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СOVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
21.          При цьому суди відхили довід ТОВ «Інтерхолдінг» на продовження сторонами строку виконання робіт за договором шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 12.03.2020 з підстави не доведення позивачем факту укладення між сторонами такої додаткової угоди (заперечення ТОВ    «Сінема-Центр» обставини укладення додаткової угоди та не надання позивачем як оригіналу, так і належним чином засвідченої копії додаткової угоди).
Касаційна скарга
22.          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити. 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги 
23.          Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду в постановах від 15.06.2021 у справі №904/5726/19 щодо застосування статті 129 Конституції України; від 15.06.2018 у справі №523/6003/14-ц та від 03.10.2018 у справі №914/2628/17, від 03.10.2018 у справі №914/2687/17 щодо застосування частини 1 статті 853 ЦК України; від 13.07.2023 у справі №910/14550/17, від 20.08.2020 у справі №902/959/19, від 20.08.2021 у справі №910/13575/20 щодо застосування частини 6 статті 232 ГК України; від 11.11.2021 у справі №910/8248/18 (910/4866/21) щодо застосування пункту 6 частини 1 статті 3 та частини 3 статті 13 ЦК України; від 15.06.2021 у справі №904/5726/19, від 15.06.2018 у справі №523/6003/14-ц, від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 щодо способу захисту цивільного права.
Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу 
24.          Позивач проти касаційної скарги заперечує, вважає їх безпідставними, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити. 
Позиція Верховного Суду
25.          Предметом зустрічного позову у цій справі є вимога ТОВ «Сінема-Центр» про стягнення з ТОВ «Інтерхолдінг» виключно штрафних санкцій (пені) в сумі 3    271    432,    21 грн у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання робіт за договором у період з 17.08.2020 по 31.12.2020.
26.          Задовольняючи позовну вимогу ТОВ «Сінема-Центр» в повному обсязі, суди обох інстанцій керувались умовами пункту 8.2 договору та обставиною не доведення відповідачем факту продовження за згодою сторін строків виконання робіт.
27.          Верховний Суд вважає такі висновки судів передчасними з огляду на таке.
28.          За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
29.          Пеня є різновидом господарської санкції, заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування якої для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки (частина 1 статті 217 ГК України).
30.          Разом з тим згідно із частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
31.          За частиною 2 статті 233 ГК України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
32.          Схожі норми також містить частина 3 статті 551 ЦК України, яка визначає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
33.          Згідно з частиною 2 статті 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
34.          Згідно з частиною 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно з частиною 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення суд зазначає перелік обставин, які є предметом доказування у справі.
35.          Обставинами справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є юридичні факти, що призвели до виникнення спірного правовідношення, настання відповідальності або інших наслідків, тобто такі факти, з якими норми матеріального права пов`язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів спірного матеріального правовідношення.
36.          Відтак, окрім обставини порушення стороною договору свого зобов`язання, у предмет доказування та дослідження у спорі про стягнення неустойки входять у тому числі і обставини наявності чи відсутності обставин, які дають підстави для зменшення нарахованої позивачем неустойки, що не врахували суді попередніх інстанцій.
37.          Водночас відповідно до вимог статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
38.          Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 15 ГПК України).
39.          Верховний Суд зазначає, що висновок судів про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що майже дорівнює загальній вартості робіт за договором, тобто тій сумі, яку позивач мав сплатити відповідачу в якості основного боргу, без дослідження істотних для даного спору обставин, які б підтверджували обґрунтованість заявленої до стягнення суми неустойки у контексті положень статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України, не можна вважати таким, який би відповідав завданню господарського судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.
40.          У цьому аспекті Верховний Суд враховує в порядку частини 4 статті 300 ГПК України правові висновки Верховного Суду у постанові від 29.04.2025 у справі 911/1439/24 та зазначає про таке.
41.          Однією із функцій неустойки є компенсаторна функція. Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
42.          Верховний Суд також наголошує, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
43.          Цивільне законодавство поряд із засадою свобода договору (пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 вказаної норми).
44.          Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (постанова об`єднаної плати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №    910/353/19).
45.          Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 16.10.2024 у справі № 911/952/22).
46.          При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №    910/11733/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18).
47.          Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина 3 статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
48.          Категорії «значно» та «надмірно», які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
49.          Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
50.          Встановлені у даній справі фактичні обставини свідчать про те, що на момент звернення ТОВ «Сінема-Центр» з зустрічним позовом у цій справі ТОВ «Інтерхолдінг» виконало підрядні роботи за договором без будь-яких претензій чи вимог з боку позивача щодо якості цих робіт, що свідчить про добросовісний характер дій відповідача. При цьому підставою для подання первісного позову ТОВ    «Інтерхолдінг» було невиконання саме ТОВ «Сінема-Центр» своїх зобов`язань з оплати підрядних робіт і існування такого боргу підтверджено чинним судовим рішенням у цій справі про задоволення первісного позову.
51.          У свою чергу ТОВ «Сінема-Центр» не заявляло вимог до ТОВ «Інтерхолдінг» про сплату неустойки з моменту прийняття робіт за Актами у 2020 році, а заявила таку вимогу тільки у 2022 році, тобто зі сплином майже двох років, як відповідь на звернення ТОВ «Інтерхолдінг» з позовом про стягнення основного боргу.  
52.          При цьому прострочення відповідачем виконання робіт відбулося під час дії карантину, введеного у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
53.          Верховний Суд зазначає, що загальними вимогами процесуального законодавства, передбаченими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236 - 238 ГПК України, визначено обов`язковість всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження судом під час вирішення спору доказів, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
54.          Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди не надали оцінку усім обставинам та доказам (у тому числі наведеним вище), які входять до предмету доказування у даному спорі та мають істотне значення для його справедливого вирішення з дотриманням завдань господарського судочинства.
55.          Порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи (в частині зустрічного позову), та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (стаття 300 ГПК України), що є підставою для передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
56.          Відповідно до частин 1-5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
57.          Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає за необхідне застосувати повноваження, передбачені пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду. У зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню частково.
58.          Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо дослідити доводи сторін, наявні у справі докази і в залежності від встановленого та відповідно до чинного законодавства прийняти відповідне рішення.
Судові витрати 
59.          Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). 
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерхолдінг» задовольнити частково.
2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2024 та рішення Господарського суду Полтавської області від 11.10.2024 у справі № 917/1212/22 скасувати.
3. Справу № 917/1212/22 в частині розгляду зустрічного позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Міщенко І. С.
Судді                                                                                                              Берднік І. С.
                                                                                                    Зуєв В. А.