УХВАЛА

31 березня 2025 року 
м. Київ
справа №280/6874/24
провадження № К/990/9915/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Смоковича М. І.,
суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в :
07 березня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мацедонська В. Е. з 24 березня 2025 року по 28 березня 2025 року перебувала у відпустці на підставі наказу від 12 березня 2025 року Н-№ 601/0/6-25, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.
Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати бездіяльність відповідачів щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди позивачу з розрахунку 100000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року (включно) - протиправною;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 гривень на місяць за кожен день участі позивача у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, у період з 18 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року (включно) із врахуванням виплачених позивачу сум додаткової винагороди за вказаний період.
Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 27 вересня 2024 року адміністративний позов задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 18 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року (включно).
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду з розрахунку 100000,00 гривень на місяць за участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно) пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період з 18 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року (включно), з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог відмовив.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій заявила клопотання про відстрочення/розстрочення сплати судового збору.
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 01 листопада 2024 року відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору, відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про розстрочення сплати судового збору, залишив апеляційну скаргу без руху та запропонував апелянту в строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги шляхом надання: - іншої апеляційної скарги із зазначенням скаржника та всіх учасників справи разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи або надати докази направлення копій цієї апеляційної скарги з додатками усім учасникам справи шляхом використання Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або листом з описом вкладення; - документу про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.
Вищезазначену ухвалу відповідач отримав 01 листопада 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 у підсистемі «Електронний суд».
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 листопада 2024 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у справі № 280/6874/24 - повернув відповідно до частини другої статті 298 КАС України, оскільки відповідач не усунув недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Військовою частиною НОМЕР_1 через підсистему «Електронний суд» 29 грудня 2024 року подано апеляційну скаргу, одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в якому вказано, що первинно апеляційну скаргу було подано у встановлений статтею 295 КАС України строк, однак ухвалою від 22 листопада 2024 року її було повернуто у зв`язку із несплатою судового збору вчасно у зв`язку із відсутністю фінансування.
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22 січня 2025 року залишив апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 без руху та запропонував апелянту в строк протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали усунути виявлені недоліки апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням інших підстав для поновлення строку.
Третій апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 лютого 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року в адміністративній справі № 280/6874/24 та повернув Військовій частині НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України сплачену згідно платіжної інструкції № 44 від 21 грудня 2024 року суму судового збору за подання апеляційної скарги в адміністративній справі № 280/6874/24 в сумі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в касаційному порядку.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Частиною третьою статті 298 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами). Під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, що були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення, такі підстави.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, суд виходить з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, що слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом апеляційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що первинно апеляційну скаргу Військовою частиною НОМЕР_1 на рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2024 року було подано у встановлений статтею 295 КАС України строк, однак її було залишено без руху у зв`язку із несплатою судового збору, а ухвалою від 22 листопада 2024 року повернуто у зв`язку із невиконанням вимог щодо сплати судового збору. Вдруге Військовою частиною НОМЕР_1 апеляційну скаргу на вказане рішення подано 29 грудня 2024 року, до якої додано документ про сплату судового збору № 44 від 21 грудня 2024 року.
Несвоєчасна сплата Військовою частиною НОМЕР_1 судового збору та повернення у зв`язку із цим ухвалою від 22 листопада 2024 року первинно поданої ним апеляційної скарги, не може вважатись поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження при поданні апеляційної скарги вдруге лише 29 грудня 2024 року, тобто з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку.
Зважаючи на викладене, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а підстави для поновлення цього строку відповідачем не наведені.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2025 року у справі № 280/6874/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                М. І. Смокович

Судді                                                                                                    В. Е. Мацедонська

                                                                                                    О. Р. Радишевська