УХВАЛА

21 березня 2025 року 
м. Київ
справа №380/875/24
адміністративне провадження № К/990/11355/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення) у розмірі 80934,47 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року позов задоволено повністю. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 08 квітня 2021 року по 08 жовтня 2021 року у розмірі 135868 (сто тридцять п`ять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн 35 коп.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025  року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у цій справі скасовано і прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 82370,85 грн з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.
17 березня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025 року у цій справі. 
Предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Львівським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанцій у справі, яка розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідач зазначає, що ця справа має виняткове значення для військової частини НОМЕР_1 та і для всіх Збройних Сил України загалом, оскільки на цей час є чимало судових справ за позовами осіб, звільнених з військової служби, до військових частин про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати у неповному розмірі складових грошового забезпечення. При цьому, такі особи подають через певний проміжок часу декілька позовів щодо різних складових грошового забезпечення та після задоволення кожного з них подають позови про стягнення середнього грошового забезпечення. На думку скаржника, такі дії спрямовані не на стягнення належних їм коштів, розмір яких є незначним, а на стягнення середнього заробітку декілька разів. Скаржник вказує, що покладення на військові частини Збройних Сил України обов`язку з виплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з військової служби, неправомірність якого була встановлена рішенням суду, зумовило ситуацію, при якій військове командування вимушене по декілька разів виплачувати значні кошти, що не відповідає вимогам розумності і справедливості. Така ситуація призводить до затримки гарантованих виплат діючим військовослужбовцям, неможливості підвищення грошового забезпечення, що, в свою чергу, призводить до соціальної напруги у військових колективах та зниження обороноздатності держави.
Суд наголошує, що з огляду на те, що поняття виняткового значення справи є оціночним, воно потребує належного обґрунтування з боку скаржника. Посилання на негативні наслідки для відповідача у зв`язку з ухваленими рішеннями судів у цій справі не на його користь без відповідного підкріплення прикладами/доказами, не дає підстав для відкриття касаційного провадження.
Отже, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відтак, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначеної заявником виняткової обставини, передбаченої пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1.  Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на  постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2025  року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів.
2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	С.А. Уханенко В.М. Соколов   О.В. Кашпур